Predkladacia správa

Odborové združenie železničiarov doručilo Medzinárodnému úradu práce dňa 26. júla 2001 prostredníctvom Konfederácie odborových zväzov SR podanie vo veci obmedzovania práva na štrajk (pozrite text podania - sťažnosti), ktorú Konfederácia odborových zväzov SR a Odborové združenie železničiarov označili ako druhú časť sťažnosti zo dňa 7. júla 2001 k sťažnosti, ktorú predložilo Odborové združenie železničiarov Medzinárodnému úradu práce zo dňa 18. júla 2000 (prípad 2094). Text druhej časti sťažnosti odoslal Medzinárodný úrad práce Ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny SR, a táto bola doručená ministerstvu dňa 25. augusta 2001. Medzinárodný úrad práce zároveň vyzval vládu SR, aby prijala komentár (komentáre) k záležitostiam uvedeným v druhej časti sťažnosti Odborového združenia železničiarov, pokiaľ možno čo najskôr v súlade s článkom 24 a 25 Ústavy Medzinárodnej organizácie práce1). 
Odborové združenie železničiarov podalo sťažnosť Medzinárodnému úradu práce do Ženevy zo dňa 18. júla 2000 vo veci otázok štrajku v rámci inštitútu slobody združovania a kolektívneho vyjednávania prípad 2094. Vláda SR k tejto sťažnosti schválila svoje vyhlásenie dňa 16. mája 2001 (uznesenie vlády SR č. 422) a spolu s príslušnými prílohami k tomuto vyhláseniu zaslala ho Medzinárodnému úradu práce do Ženevy. Podstatou sťažnosti Odborového združenia železničiarov zo dňa 18. júla 2000 boli otázky štrajku, ktoré patria do rozsahu slobody združovania a inštitútu kolektívneho vyjednávania. Novelou zákona o kolektívnom vyjednávaní (zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 209/2001 Z. z.) sa v podstate vyhovelo požiadavkám odborov v otázkach štrajku v rámci inštitútu kolektívneho vyjednávania novým textom § 17 uvedeného zákona.

      Podstatou sťažnosti Odborového združenia železničiarov zo dňa 7. júla 2001 sú otázky štrajku mimo inštitút slobody združovania, ako aj kolektívneho vyjednávania.

      Pozadie tejto sťažnosti okrem iného spočíva v nesúhlase Odborového združenia železničiarov s rozdelením Železníc Slovenskej republiky na dva subjekty (s transformáciou a reštrukturalizáciou Železníc Slovenskej republiky). Vyvrcholením tohto nesúhlasu bolo vyhlásenie štrajku zo strany Odborového združenia železničiarov na 14. júna 2001. Odborové združenie železničiarov považuje okrem iného rozdelenie Železníc Slovenskej republiky na dva subjekty za vysoko rizikové opatrenie, ktoré vyvolá masívne prepúšťanie zamestnancov a zníži sa bezpečnosť železničnej prepravy. V sťažnosti sa uvádza okrem iného, že zamestnanci boli brutálne zastrašovaní zo strany vedenia Železníc Slovenskej republiky, ak sa zúčastnia ohláseného štrajku a vyvodí sa voči ním príslušné opatrenie podľa Zákonníka práce, teda budú prepustení. Na základe tohto brutálneho zastrašovania podľa tvrdení Odborového združenia železničiarov zo strany vedenia Železníc Slovenskej republiky, ako aj z iných dôvodov, Odborové združenie železničiarov následne zrušilo ohlásený štrajk.

     Vedenie Železníc Slovenskej republiky predložilo na zasadnutie Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR a následne na zasadnutie vlády SR „Projekt transformácie a reštrukturalizácie Železníc Slovenskej republiky“. Projekt okrem iného detailne rozpracoval sociálne dôsledky redukcie pracovných miest. V projekte sa vypracovali „Hlavné smery postupu pri transformácii Železníc Slovenskej republiky v oblasti ľudských zdrojov“. Jednotlivé smery postupu zmiernenia sociálneho dopadu na uvoľňovaných pracovníkov sa premietli do plánu uplatňovania transformačných a reštrukturalizačných krokov a sprievodných pilotných projektov. V rámci projektu sa vypracoval Program zamestnanosti na obdobie transformácie Železníc Slovenskej republiky, ktorý stanovil najmä riadenie vývoja zamestnanosti na základe technického rozvoja, zmien v technológii práce a služobných predpisov. Osobitná pozornosť sa venuje v Programe zamestnanosti racionalizačným opatreniam a organizačným zmenám, v dôsledku ktorých bude dochádzať k uvoľňovaniu zamestnancov v súlade so Zákonníkom práce a zákonom č. 195/1991 Zb. o odstupnom poskytovanom pri skončení pracovného pomeru v znení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 10/1993 Z. z a príslušnými kolektívnymi zmluvami.

    Dňa 14 júna 2001 Národná rada Slovenskej republiky schválila zákon č. 259/2001 Z. z. o Železničnej spoločnosti, a. s. a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 258/1993 Z. z. o Železniciach Slovenskej republiky v znení zákona č. 152/1997 Z. z.
    Minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši zvolal 10. septembra 2001 rokovanie za účasti ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií SR p. Jozefa Macejka, vedúcich predstaviteľov Odborového združenia železničiarov a vedúcich predstaviteľov vedenia Železníc Slovenskej republiky. Predmetom rokovania bola sťažnosť Odborového združenia železničiarov adresovaná Medzinárodnému úradu práce do Ženevy zo dňa 7. júla 2001 vo veci obmedzovania práva na štrajk. Rokujúce strany vyjadrili svoje stanoviská k predmetnej sťažnosti a tiež sa vyjadrili k obvineniam Odborového združenia železničiarov o zastrašovaní zamestnancov po vyhlásení štrajku zo strany vedenia Železníc Slovenskej republiky. V súlade so zákonom č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve (zákon o tripartite) sa konštatovalo, že predmetná sťažnosť Odborového združenia železničiarov predtým, ako sa predloží na rokovanie vlády SR bude predmetom rokovania Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR. 

Vláda Slovenskej republiky na základe výzvy Medzinárodného úradu práce vypracovala k uvedenej sťažnosti vo veci obmedzovania práva na štrajk svoj komentár (pozrite text uvedeného komentára). Návrh uznesenia vlády SR sa odlišuje od zaužívaného vzoru textu uznesenia vlády SR z toho dôvodu, že uznesenie vlády SR v tomto špecifickom prípade musí obsahovať úplný text komentára vlády SR k predmetnej sťažnosti a nie je možné ho uviesť v prílohe k uzneseniu vlády SR. Komentár vlády SR k predmetnej sťažnosti je v tomto predkladanom materiáli uvedený dvakrát, raz samostatne a druhýkrát je zapracovaný priamo do textu návrhu uznesenia vlády SR, pritom obidva texty sú zhodné a totožné.

Komentár vlády SR k predmetnej sťažnosti bol zo strany ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR a ministra dopravy pôšt a telekomunikácií SR predložený na rokovanie Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR na koniec septembra 2001. Keďže v druhej polovici septembra 2001 došlo k prerušeniu sociálneho dialógu na úrovni Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR, uvedený komentár vlády SR sa neprerokoval na zasadnutí Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR v septembri 2001. Minister práce a sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši rozhodol následne, že predmetný komentár vlády SR prerokuje s inštitúciou, ktorá sťažnosť zaslala Medzinárodnému úradu práce do Ženevy - s Konfederáciou odborových zväzov SR na samostatnom zasadnutí dňa 8. októbra 2001. Na tomto zasadnutí návrh komentára vlády SR k predmetnej sťažnosti sa prerokoval s prezidentom a ďalšími predstaviteľmi Konfederácie odborových zväzov SR a Odborového združenia železničiarov a za prítomnosti ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. P. Magvašiho a štátneho tajomníka ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR p. M. Baloga. Konfederácia odborových zväzov SR predložila k navrhovanému textu komentára vlády SR písomné a ústne výhrady, ktoré smerovali:
1.	nie je to nová sťažnosť, ale doplnok k sťažnosti zo dňa 18. júla 2000,
2.	ohlásený štrajk nemal povahu politického (protestného) štrajku a nebol to štrajk mimo inštitút slobody združovania, mal za cieľ chrániť hospodárske a sociálne práva a istoty zamestnancov,
3.	návrh komentára vlády zámerne prehliada opatrenia a príkazy vedenia Železníc SR smerujúce k zastrašovaniu zamestnancov, ak sa zúčastnia štrajku,
4.	navrhovaný text komentára vlády SR neponúka návrh riešení vzniknutého sporu a nezaujíma k nemu pre nás prijateľné stanovisko,
5.	požiadali prerokovať navrhovaný text komentára vlády SR na zasadnutí Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR, hoci sociálny dialóg sa v rade momentálne prerušil.

Prezident Konfederácie odborových zväzov SR p. I. Saktor na predmetnom zasadnutí okrem iného uviedol, že si je vedomý skutočnosti, že ohlásený štrajk nevyplýval z kolektívneho vyjednávania, ale bol to štrajk zamestnanecký. Ďalej uviedol, že transformácia Železníc SR môže byť úspešná len vtedy, keď bude mať podporu zamestnancov. Poukázal na ustanovenie čl. 2 odseku 3 Ústavy SR – „každý môže konať čo nie je zákonom zakázané a nikoho nemožno nútiť, aby konal niečo, čo zákon neukladá“. Uviedol ďalej, že KOZ SR vyhovuje terajší právny stav a nepotrebuje zákon o štrajku, ktorý by upravoval iný druh štrajku, ako je štrajk vyplývajúci z kolektívneho vyjednávania.

	Záver z predmetného rokovania bol taký, že návrh komentára vlády SR k uvedenej sťažnosti pred predložením do Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR sa predloží na prerokovanie na úrovni expertov Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR a Konfederácie odborových zväzov SR.
	
Dňa 18. 10. 2001 sa uskutočnilo rokovanie expertov v predmetnej problematike. Zástupcovia odborov uviedli, že v texte návrhu komentára vlády SR sa nič nezmenilo od rokovania, ktoré sa uskutočnilo 8. 10. 2001. Nezohľadnili sa pripomienky Odborového združenia železničiarov a Konfederácie odborových zväzov SR v tom zmysle, aby sa v predmetnom komentári uviedli konkrétne akty zastrašovania zo strany vedenia Železníc SR k zamestnancom Železníc SR v prípade, ak sa zúčastnia štrajku, ako aj tvrdenie v navrhovanom komentári vlády SR, že išlo o politický (protestný) štrajk, čo odbory odmietajú.

	Zástupcovia Ministerstva dopravy pôšt a telekomunikácií SR uviedli, že navrhovaný komentár vlády SR je vyvážený a je dobre spracovaný a uvádza všetky rozhodujúce skutočnosti spojené s nesúhlasom odborárov s reštrukturalizáciou a transformáciou Železníc SR a všetky demokratické prvky, ktoré sa uplatnili pri riešení tohto problému. Tvrdenie odborov o zastrašovaní zamestnancov považujú za nenáležité a obhajovali vedenie Železníc SR v tom zmysle, že všetky kroky, ktoré vykonali boli v súlade so zákonom. Kritizovali odpor a nesúhlas odborov k reštrukturalizácii a transformácii Železníc SR a uviedli, že sa od odborárov nikdy nedozvedeli ako má vyzerať predmetná reštrukturalizácia a transformácia. Štrajk, ktorý chceli odborári uskutočniť považujú za štrajk mimo slobodu združovania a kolektívne vyjednávanie a išlo jednoznačne o politický (protestný) štrajk.

Zástupcovia odborov upozornili na zásady Medzinárodnej organizácie práce týkajúce sa štrajku v tom zmysle, že je treba zohľadniť povahu požiadaviek sledovaných štrajkom, ktorá sa delí na kategóriu pracovnú (sledovanie zaručenia alebo zlepšenia pracovných alebo životných podmienok pracovníkov), na kategóriu odborovú (sledovanie zaručenia alebo rozvoja práv odborov a ich predstaviteľov) alebo kategóriu politickú. Prvé dve kategórie nespôsobujú žiadne osobitné problémy, pretože ide o zákonné požiadavky. V rámci tretej kategórie požiadaviek je potrebné rozlišovať, či tieto priamo a ihneď ovplyvňujú pracovníkov, ktorí požadujú štrajk. Uviedli, že z hľadiska povahy požiadaviek sledovaných ohláseným štrajkom na 14. 6. 2001 (výstražný dvojhodinový štrajk) išlo o pracovnú kategóriu štrajku a nie o kategóriu štrajku politickú.

	Zástupcovia Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR uviedli, že sa nepodarilo odstrániť rozpory medzi zúčastnenými stranami a navrhovaný materiál sa postúpi na medzirezortné pripomienkové konanie s cieľom predložiť ho na rokovanie vlády SR.

Na základe pokynu ministra práce sociálnych vecí a rodiny SR p. Petra Magvašiho sa uskutočnilo 19. novembra 2001 so sociálnymi partnermi rokovanie o odstránení rozporov v stanoviskách (pozrite prílohu). Záver predmetného rokovania bol nasledovný - v prípade, že sa neobnoví sociálny dialóg na úrovni Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR do 15. januára 2002 s cieľom predmetný materiál prerokovať na úrovni Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR, materiál sa predloží na rokovanie vlády SR bez prerokovania v RHSD SR.
	Dňa 21. decembra 2001 návrh komentára vlády SR k predmetnej sťažnosti bol predmetom rokovania Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR, ale rada nedospela k dohode. Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení SR vyjadrila súhlas s navrhovaným textom komentára vlády SR k predmetnej sťažnosti a Konfederácia odborových zväzov SR vyjadrila k nemu výhrady a nesúhlas. Konfederácia odborových zväzov SR potvrdila, že netrvá na tom, aby sa predmetný komentár vlády SR opätovne prerokoval na zasadnutí RHSD SR.