Title: Analýza možných opatrení na minimalizáciu rizika zneužívania dominantného resp
Author: demcak
Last saved by: vrzgula

Analýza možných opatrení na minimalizáciu rizika zneužívania dominantného, resp. monopolného postavenia podnikateľských subjektov pôsobiacich na neregulovanom trhu (vrátane možnosti uloženia štrukturálnych podmienok alebo možnosti zavedenia vecnej regulácie cien)

Vláda SR uznesením č. 783 zo 6. októbra 2005 k správe o navrhovaných opatreniach vedúcich k spomaleniu nárastu cien energií uložila Protimonopolnému úradu SR (ďalej PMÚ SR) v spolupráci s Ministerstvom financií SR (ďalej MF SR) vypracovať analýzu možných opatrení na minimalizáciu rizika zneužívania dominantného, resp. monopolného postavenia podnikateľských subjektov pôsobiacich na neregulovanom trhu (vrátane možnosti uloženia štrukturálnych podmienok, alebo zavedenia vecnej regulácie cien).

V zmysle uloženej úlohy PMÚ SR v spolupráci s MF SR v tomto materiáli predkladá prehľad možných nástrojov na zamedzenie zneužívania dominantného postavenia vrátane štrukturálnych podmienok, ako aj prehľad legislatívy týkajúci sa štrukturálnych podmienok v USA a Európe a skúseností s jej využívaním. 

1. Existujúce možnosti riešenia zneužívania dominantného postavenia v rámci súťažného práva v SR

Zákon č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“) zakazuje podnikateľom v dominantnom postavení zneužívať dominantné postavenie na trhu. Úrad na odstránenie protisúťažného konania podnikateľa v dominantnom postavení ukladá podnikateľovi povinnosť zdržať sa takéhoto konania a  povinnosť odstrániť protiprávny stav a zároveň je oprávnený za porušenie zákazu zneužívať dominantné postavenie uložiť podnikateľovi pokutu do výšky 10 % z obratu. 

Tieto možnosti – uloženie povinnosti zdržať sa konania, ktoré je v rozpore so zákonom, povinnosť odstrániť protiprávny stav a uloženie pokuty sú bežné, v súťažnej politike štandardne využívané nástroje na postihovanie protisúťažného správania sa podnikateľov vrátane zneužívania dominantného postavenia. Používajú sa vo všetkých krajinách EÚ, využíva ich aj Európska komisia ako aj USA. 

2. Ďalšie možnosti riešenia zneužívania dominantného postavenia v rámci súťažného práva – štrukturálne podmienky 

V súťažnej politike existuje ešte ďalší, menej štandardný nástroj na riešenie zneužívania dominantného postavenia, ktorý sa však využíva len v niektorých výnimočných prípadoch, a to ukladanie podmienok štrukturálneho charakteru. 

Štrukturálna podmienka za výnimočných okolností s cieľom odstránenia/ukončenia opakovaného protisúťažného správania umožňuje v špecifických prípadoch nariadiť zmeny v štruktúre podnikateľa, napr. horizontálne alebo vertikálne rozčlenenie podniku, odčlenenie určitých aktív.  

Ukladanie štrukturálnych podmienok je však veľmi zložité a spojené s viacerými rizikami.  

Pri ukladaní štrukturálnej podmienky dochádza k zásadným zmenám v sektore, v ktorom dominantný podnikateľ pôsobí. Preto pri ukladaní štrukturálnej podmienky je dôležité predvídať dopredu vývoj v tomto sektore a reakciu ostatných podnikateľov na trhu na zmeny, čo nie je vždy možné, napr. v rýchlo sa rozvíjajúcich sa sektoroch alebo v sektoroch s častými zmenami podmienok. Pri ukladaní štrukturálnych podmienok hrozí riziko nesprávneho posúdenia situácie a následne nesprávneho uloženia podmienky a z toho vyplývajúce negatívne dosahy na celý sektor.  

Vzhľadom na uvedené riziko sa štrukturálne podmienky ukladajú len vo výnimočných prípadoch, po nieľkokonásobnom porušení zákona, keď už iné sankcie (napr. pokuty) zlyhali, a podnikateľ opakovane svoje dominantné postavenie zneužíva. 

Štrukturálnou podmienkou tiež nemožno riešiť všetky typy zneužívania dominantného postavenia. Možno ju uložiť len vtedy, keď zneužívanie dominantného postavenia vyplýva priamo zo štruktúry podnikateľa, teda priamo štruktúra podnikateľa ako taká má vplyv na zneužívanie dominantného postavenia.  Je veľmi komplikované preukázať vzťah medzi konkrétnou formou zneužitia dominantného postavenia a štrukturálnou podmienkou. 

Ukladanie štrukturálnych podmienok nie je flexibilným nástrojom riešenia súťažných problémov. Vzhľadom na to, že predstavujú krajné riešenie, ku ktorému sa pristupuje po opakovanom porušovaní zákona a podnikateľ sa môže proti rozhodnutiu súťažnej inštitúcie odvolať, celý proces od začatia konania do uloženia a implementácie podmienky môže trvať niekoľko rokov (známy prípad AT&T v USA trval 10 rokov). Predlžovanie časových lehôt spôsobuje aj tá skutočnosť, že uloženie štrukturálnej podmienky predstavuje veľký a komplikovaný zásah do štruktúry podnikateľa uskutočňovaný proti jeho vôli, čo spôsobuje, že podnikateľ jej implementovanie odďaľuje všetkými jemu dostupnými spôsobmi. 

Ďalším problémom je, že podniku v dominantnom postavení nestačí nariadiť napr. predaj časti podniku – treba nájsť aj vhodného kupujúceho, ktorý bude mať dostatočné znalosti sektora, finančné prostriedky a aj stimuly, aby odčleňovanú časť podnikania ďalej na trhu zachoval ako živataschopnú jednotku. Celý proces výberu kupujúceho, posúdenia jeho vhodnosti, vhodnosti spôsobu predaja ako aj zabezpečenie procesu, aby predávajúci počas času predaja podnik neznehodnotil s cieľom zničiť budúcu konkurenciu, sú technicky veľmi náročné. 

Na druhej strane výhodou štrukturálnych podmienok je, že  pri ich správnej aplikácii dôjde k efektívnemu odstráneniu protisúťažného správania sa ako aj k odstráneniu stimulov vyvolávajúcich protisúťažné správanie. 
Štrukturálne podmienky ako inštitút v súťažnom práve existujú, ale vzhľadom na riziká spojené s ich uplatňovaním, sa využívajú len výnimočne, v najvážnejších prípadoch. 

3. Štrukturálne podmienky – prehľad ich používania v iných krajinách   

Európska únia 

V Európskej únii explicitná možnosť ukladania štrukturálnych podmienok bola do legislatívy zavedená v roku 2004 prijatím Nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy v znení nariadenia Rady (ES) č. 411/2004 (ďalej len „nariadenie“). V článku 7(1) tohto nariadenia je uvedené, že ak Komisia zistí porušenie článku 81 alebo 82 zmluvy (t.j. dohodu obmedzujúcu súťaž alebo zneužitie dominantného postavenia), môže rozhodnutím vyžadovať ukončenie takého porušenia zmluvy. S týmto cieľom môže podnikateľovi uložiť behaviorálne alebo štrukturálne podmienky, ktoré sú primerané porušeniu zmluvy a sú nevyhnutné na to, aby sa porušenie efektívne ukončilo. Štrukturálna podmienka sa pri tom v zmysle nariadenia považuje za primeranú vtedy, ak je uložená v prípadoch, kedy existuje značne veľké, podstatné riziko dlhotrvajúceho alebo opakovaného porušovania zmluvy, ktoré vyplýva zo samotnej štruktúry podnikateľa. 

Článok 7(1) nariadenia tiež vyslovene uvádza, že štrukturálnu podmienku možno uložiť iba vtedy, ak neexistuje rovnako efektívna behaviorálna podmienka alebo kde rovnako efektívna behaviorálna podmienka by bola pre podnikateľa náročnejšia, viac ho zaťažujúca ako štrukturálna podmienka. 

Článok 7(1) nariadenia ešte nebol nikdy Komisiou použitý, teda neexistujú žiadne praktické skúsenosti ani prípadové právo k tomuto ustanoveniu. 

Krajiny Európskej únie 

Úrad oslovil jednotlivé  súťažné inštitúcie krajín EÚ so žiadosťou, aby mu poskytli informácie o možnosti ukladať štrukturálne podmienky a o skúsenostiach s uplatňovaním štrukturálnych podmienok.  

Odpovede členských krajín sú zosumarizované v nasledovnej tabuľke.  

Existuje možnosť uloženia štrukturálnej podmienky  súťažnou inštitúciou | Existuje možnosť uloženia štrukturálnej podmienky súdom | Nie je možnosť uložiť štrukturálnu podmienku

-	Veľká Británia 
-	Luxembursko 
-	Grécko
-	Slovinsko 
-	Malta

-	Írsko

-	Nemecko 
-	Taliansko
-	Francúzsko
-	Belgicko
-	Dánsko
-	Fínsko
-	Španielsko
-	Rakúsko 
-	Maďarsko
-	Poľsko
-	Česká republika 
-	Litva

Súťažná legislatíva dáva možnosť ukladať štrukturálne podmienky piatim krajinám – Veľkej Británii, Luxembursku, Grécku, Slovinsku a Malte. V Írsku súťažná legislatíva neobsahuje možnosť ukladať štrukturálne podmienky, podmienku však má možnosť uložiť súd. 

Holandsko, Portugalsko, Švédsko, Estónsko, Lotyšsko a Cyprus neodpovedali na otázku úradu, avšak ich súťažnú legislatívu má úrad k dispozícii a ani u jednej z krajín súťažná legislatíva neobsahuje možnosť ukladať štrukturálne podmienky. 

V krajinách, kde existuje možnosť štrukturálne podmienky ukladať, ani raz táto možnosť nebola využitá, takže v rámci Európskej únie neexistuje žiadne prípadové právo a žiadna z krajín EÚ vrátane Komisie nemá s ukladaním štrukturálnej podmienky praktické skúsenosti.  

USA

Krajinou, kde možnosť ukladať štrukturálne podmienky dlhodobo existuje, je USA. Ukladanie štrukturálnych podmienok tu nie je žiadnym spôsobom upravené v súťažnej legislatíve a štrukturálnu podmienku neukladá súťažná inštitúcia, ale súd. 

Z prípadového práva vyplýva, že štrukturálna podmienka sa môže uložiť v prípadoch monopolizácie, teda ak firma má silu vylúčiť konkurentov z trhu  a neadekvátne zvýšiť na tomto trhu ceny. Zároveň musí byť aj preukázané, že táto sila bola získaná takým rozhodnutím/konaním firmy, ktorého cieľom bolo vylúčiť súťaž a nie napr. tým, že firma bola efektívnejšia, progresívnejšia, inovatívnejšia ako konkurenti.  

Štrukturálnu podmienku je možné uložiť len v prípadoch tzv. vylučovacieho správania sa, t.j. keď spoločnosť v dominantnom/monopolnom postavení vytláča konkurentov z trhu. Štrukturálnu podmienku v prípade tzv. vykorisťovateľského správania, teda keď spoločnosť v dominantnom/monopolnom postavení využíva svoje postavenie a v dôsledku neho napr. účtuje vysoké ceny pre odberateľov/spotrebiteľov uložiť nemožno, navyše, v USA sa takýmto správaním dominantov v rámci súťažného práva vôbec nezaoberajú a nesankcionujú ho, ale sa jednoducho toleruje.  

Štrukturálne podmienky je možné v USA ukladať od roku 1890. Využívali sa najmä do 70. rokov minulého storočia, odvtedy sa uloženie štrukturálnej podmienky v prípadoch monopolizácie (zneužitia dominantného postavenia) efektívne použilo len v prípade AT&T. 

Prípad AT&T je jeden z mála prípadov, ktorý priniesol preukázateľné pozitíva z pohľadu zlepšenia konkurenciu na trhu. Začal sa v roku 1974 a rozčlenenie bolo nariadené v roku 1984, teda trval 10 rokov. Týkal sa sektoru telekomunikácií a v podstate riešil zlyhanie regulátora – regulátor sa dlhodobejšie pokúšal prinútiť AT&T, aby poskytoval nediskriminačný prístup k svojej sieti novým konkurentom, AT&T si však stále nachádzal nové spôsoby diskriminácie.  Preto sa prijala štrukturálna podmienka, aby sa rozčlenením spoločnosti eliminoval stimul diskriminovať. 

S prípadom AT&T úzko súvisí prípad Trinko, taktiež z telekomunikačnej oblasti a podobne ako AT&T sa tu prípadom zaoberala súťažná inštitúcia, pretože zlyhávali regulačné opatrenia za zamedzenie diskriminácie. Súd však vo svojom rozsudku uviedol, že by bolo zmätočné postihovať v rámci súťažného práva správanie, ktoré je predmetom regulácie, že takáto kombinácia je veľmi zaťažujúca a zmätočná pre podnikateľov a šetrenie prípadu podľa súťažného práva nie je vhodné. V zmysle tohto rozhodnutia súdu sa aj prístup v prípade AT&T javí ako nie najsprávnejší. 

Trend v USA smeruje k tomu, že v súčasnosti nie je ochota štrukturálne podmienky prijímať a súdy sú čoraz neochotnejšie štrukturálne podmienky ukladať.  Dosvedčuje to aj napr. prípad Microsoft, kde napriek opakovanému zneužívaniu dominantného postavenia bolo uloženie štrukturálnej podmienky spoločnosti Microsoft súdom zamietnuté. 

Iné krajiny 

Medzi iné krajiny mimo USA a EU, ktoré majú možnosť ukladať štrukturálne podmienky, patria napr. Albánsko, Rumunsko, Kórea, Singapur, Južná Afrika, Peru. 

4. Iné nástroje mimo súťažných na riešenie vysokých cien 

Odstraňovanie bariér 

Ďalším alternatívnym spôsobom, akým je možné minimalizovať riziko zneužívania dominantného postavenia, je podporiť vstup konkurencie, a tak dominantné postavenie oslabiť alebo eliminovať. Toto je možné dosiahnuť v niektorých sektoroch, v ktorých je možné odstrániť bariéry vstupu na tento trh vyplývajúce, napr. zo štátnych zásahov, legislatívy, exkluzívnych zmlúv.   
	
Cenová regulácia – možnosti zavedenia vecnej regulácie

Zákonom Národnej rady SR zo 14. novembra 1995 č. 18/1996 Z.z. o cenách, ktorý nadobudol účinnosť 1. apríla 1996, sa ustanovil jeden zo spôsobov regulácie cien pod názvom „vecné usmerňovanie cien“ (§ 5 ods. 1 písm. b/ zákona o cenách). Pre tento spôsob regulácie cien sa v § 7 zákona o cenách ustanovil rozsah podmienok, ktoré Ministerstvo financií SR mohlo ustanoviť ako podmienky pre dohodovacie cien:
-	maximálny rozsah možného zvýšenia alebo minimálny rozsah možného zníženia cien vo vymedzenom období, alebo
-	maximálny podiel, v ktorom bolo možné do ceny premietnuť zvýšenie cien určených vstupov vo vymedzenom období, alebo
-	záväzný postup pri tvorbe ceny alebo pri jej kalkulácii.

Podľa ustanovenia z časti II (rozsah tovaru, pri ktorom sa uplatňovalo vecné usmerňovanie cien) výmeru MF SR č. R-1/1996, ktorým sa určil podľa § 11 a § 20 zákona o cenách rozsah tovaru s regulovanými cenami, „ak v uvedenej časti u jednotlivej položky nebolo ustanovené inak, bolo možné do cien výrobkov (uvedených v tejto časti) premietnuť len ekonomicky oprávnené náklady  obstarania, spracovania a obehu tovaru, primeraný zisk v rozsahu podľa § 2 ods. 3 zákona o cenách a § 3 vykonávacej vyhlášky k zákon u o cenách (vyhláška MF SR č. 87/1996 Z.z.)“.

Uvedený spôsob regulácie cien prispel k pokojnému prechodu od centrálneho určovania cien na ceny, ktoré sa už tvorili podľa trhových princípov, t.j. ceny sa neurčovali, ale sa dohodovali v rámci dodávateľsko-odberateľských vzťahov.

V roku 1996 sa tento spôsob regulácie cien uplatnil u pevných palív (čierne uhlie, hnedé uhlie a lignit, koks, brikety), plynných palív, motorových palív, tepelnej energie, výrobkov a výkonov v zdravotníctve, u kamenív, cementov, dopravy osôb mestskej a miestnej, stavieb, stavebných objektov, prevádzkových súborov, stavebných a montážnych prác, dodávok strojov a zariadení a projektových prác financovaných z prostriedkov štátneho rozpočtu, verejných financií a z prostriedkov poskytnutých na základe štátnych záruk, u výkonov vedy a technického rozvoja a výkonov poštovej obstarávateľskej činnosti pre tuzemský styk.

Regulácia cien vecným usmerňovaním bola zrušená s účinnosťou od 1. januára 2004 zákonom č. 520/2003 Z.z., ktorým sa zmenil a doplnil zákon č. 18/1996 Z.z. o cenách v znení neskorších predpisov. K 31. decembru 2003 regulácia cien vecným usmerňovaním sa uplatňovala u 9 skupín tovarov a služieb, a to u tzv. vynútených výkonov (odťah vozidiel), pohonných hmôt, niektorých druhov palív a v prípade financovania tovarov a služieb z verejných zdrojov (stavebné práce, veda a technika). Dodržiavanie pravidiel posudzovaného spôsobu regulácie cien bolo možno preukázať až cenovou kontrolou, pri ktorej však bolo problematické dokazovanie a preukazovanie ekonomicky oprávnených nákladov a výšky primeraného zisku. Problematické posudzovanie tvorby cien u výrobkov zaradených do tejto regulácie vyplývalo z toho, že od začiatku neboli vytvorené personálne predpoklady pre takúto činnosť, následkom čoho sa nevytvárala údajová báza pre ceny, ktorá by sa dala použiť pre vykázanie vývoja cien v súlade s ustanoveniami zákona o cenách.

Okrem tovarov, ktoré boli zaradené do zoznamu tovarov, u ktorých sa uplatňovalo vecné usmerňovanie cien, sa posudzovala tvorba cien pri dodržaní zásad premietania ekonomiky oprávnených nákladov a primeraného zisku pri predaji a nákupe tovaru podľa § 12 zákona o cenách aj pri:
-	dočasnej nerovnováhe tovaru na trhu,
-	vývoze a spätnom dovoze toho istého tovaru, na ktorý sa poskytovali dotácie zo štátneho rozpočtu alebo prostriedky štátnych fondov,
-	náhradnom dovoze tovaru v čase nerovnováhy na trhu,
-	predaji a nákupe nedostatkového druhu tovaru prostredníctvom viacerých sprostredkovateľských subjektov,
-	zneužívaní dominantného postavenia na trhu.

Posudzovanie dodržiavania uvedených ustanovení podľa § 12 zákona o cenách bez vytvorenia údajovej bázy a bez personálneho a legislatívneho zabezpečenia výkonu tejto činnosti boli ustanovenia cenového zákona v tejto oblasti len proklamatívne.

Pri úvahách o opätovnom  zavedení spôsobu regulácie cien vecným usmerňovaním je potrebné vychádzať z doterajších skúseností. Dodržiavanie uplatňovania regulácie cien vecným usmerňovaním sa úspešne uplatnilo pri tvorbe cien tepla (do 31. decembra 2003, keď kompetenciu v tejto oblasti prevzal Úrad pre reguláciu sieťových odvetví). U tejto komodity však v rámci vecného usmerňovania cien boli osobitne ustanovené podmienky kalkulovania a započítavania ustanovenej výšky zisku. Dodržiavanie ustanovených podmienok sa cenovými kontrolnými orgánmi dôsledne kontrolovalo. Z iných cenových kontrol nebolo preukázané porušovanie cenovej disciplíny aj z nedostatku údajovej základe, ako bolo uvedené vyššie. Jedinou výnimkou bola vykonaná kontrola v a. s. Slovnaft, kde sa preukázalo porušenie cenovej disciplíny a bola Ministerstvom financií SR uložená pokuta. V prípade tejto spoločnosti bolo možné využiť len údaje samotnej spoločnosti, pretože po zmene vlastníka spoločnosť zásadným spôsobom zmenila prístup k tvorbe cien.

V rámci uplatňovania princípov regulácie cien vecným usmerňovaním sa riešila problematika tvorby cien stavieb, stavebných objektov, prevádzkových súborov, stavebných a montážnych prác, dodávok strojov a zariadení a projektových prác obstarávaných podľa zákona č. 263/1999 Z.z. o verejnom obstarávaní v znení neskorších predpisov. Pre túto položku sa ustanovilo, že do cien bolo možné započítať len ekonomicky oprávnené náklady a primeraný zisk v rozsahu podľa § 2 ods. 3 zákona o cenách a § 3 vykonávacej vyhlášky k zákonu o cenách (vyhláška MF SR č. 87/1996 Z.z.) a zároveň sa ustanovila podmienka pre možnú úpravu dohodnutej ceny podľa zmluvne dohodnutom preukaze premietaných vplyvov. V tejto oblasti cenové kontrolné orgány zistili vo viacerých prípadoch porušenie cenovej disciplíny. Cenová kontrola bola zameraná hlavne na prípady, keď sa zistili prípady úhrady vyšších cien, ako boli zmluvne dohodnuté ceny z verejnej súťaže.

Opätovné uplatnenie spôsobu regulácie cien vecným usmerňovaním by si vyžadovalo realizovať:
-	legislatívnu úpravu zákona o cenách a legislatívnu úpravu vykonávacej vyhlášky, prípadne vydať osobitné predpisy v rámci cenových opatrení pre jednotlivé komodity, u ktorých by sa uplatnil tento spôsob regulácie cien,
-	sledovanie vývoja cien, nákladov a zisku vo všetkých oblastiach s osobitným zreteľom na výrobky a výkony u podnikateľov, ktorí sú v dominantnom postavení,
-	legislatívny postup pri sledovaní vývoja cien, nákladov a zisku v oblasti výrobkov, v ktorých MF SR nemá kompetenciu cenového orgánu,
-	legislatívne a personálne náležitosti cenových kontrolných orgánov, ktoré v súvislosti s postupom deregulácie cien boli zrušené alebo bola obmedzená činnosť správ finančnej kontroly ako cenového kontrolného orgánu.

Pri rozhodovaní o opätovnom uplatnení spôsobu regulácie cien vecným usmerňovaním je potrebné vychádzať zo skutočnosti, že dotknutí podnikatelia si mohli od roku 2004 vytvárať podmienky ďalšieho rozvoja v neregulovanom prostredí a bolo by nežiaduce, aby sa dodatočne vstúpilo do ich zámerov s regulačnými obmedzeniami. Tento negatívny jav sa dotýka rozvojového programu, vedenia spoločnosti za dosiahnutie predpokladaných výnosov a tiež štruktúry a výšky niektorých nákladov (hlavne mzdových nákladov, rôznych naturálnych požitkov zamestnancov dohodnutých prípadne aj v kolektívnych zmluvách, režijných nákladov, u akciových spoločností predpoklady o výnosoch na prerozdeľovanie a pod.).

Novelami zákona o cenách, ktoré nadobudli účinnosť od 1. januára 2004 a od 1. marca 2005, ktorých súčasťou bolo aj zrušenie regulácie cien vecným usmerňovaním, sa vytvorili legislatívne podmienky pre naplnenie zámerov v oblasti deregulácie cien zakotvených v Programovom vyhlásení vlády SR. Z uvedených dôvodov Ministerstvo financií SR k návrhu na opätovné zavedenie spôsobu regulácie cien vecným usmerňovaním vyslovuje zásadný nesúhlas.

5. Záver

Štandardnými nástrojmi na riešenie zneužívania dominantného postavenia sú uloženie povinnosti zdržať sa protisúťažného konania, povinnosť odstrániť protiprávny stav a uloženie pokuty. Tieto nástroje sa používajú vo všetkých krajinách EÚ, využíva ich aj Európska komisia a sú zavedené aj v slovenskom súťažnom práve. Tieto nástroje sú súťažnými inštitúciami bežne využívané a vo všeobecnosti považované za dostatočné. 

Ukladanie štrukturálnych podmienok je ďalší nástroj, ktorý sa v súťažnom práve môže používať na riešenie problémov zneužívania dominantného postavenia. Avšak tento nástroj rozhodne nepatrí medzi štandardné nástroje, využíva sa len vo výnimočných prípadoch, keďže ukladanie štrukturálnych podmienok je veľmi komplikované, trvá dlhý čas a je spojené so značným rizikom. Žiadna z krajín EÚ ani Európska komisia zatiaľ tento nástroj nepoužila. 

Z doterajšej praxe PMÚ SR vyplýva, že existujúce nástroje na zamedzenie zneužívania dominantného postavenia sú dostatočné a nie je potrebné do slovenského súťažného práva zavádzať nástroj ukladania štrukturálnych podmienok.   

So zavedením vecnej regulácie cien Ministerstvo financií SR zásadne nesúhlasí.