Vyhodnotenie pripomienkového konania

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 480/2002 Z. z. o azyle a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov bol v rámci bežného medzirezortného pripomienkového konania (od 19. mája 2008            do 6. júna 2008) zaslaný 57 subjektom na vyjadrenie. 

Zoznam oslovených subjektov :                           57
Podpredseda vlády pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, podpredseda vlády a minister školstva SR, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Ministerstvo kultúry SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo obrany SR, Úrad vlády SR – odbor vládnej agendy, Úrad vlády SR – sekcia vládnej legislatívy – odbor aproximácie práva, Protimonopolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národný bezpečnostný úrad, Národná banka Slovenska, Najvyšší kontrolný úrad SR, Najvyšší súd SR, Generálna prokuratúra SR, Slovenská informačná služba, Úrad na ochranu osobných údajov SR, Ústavný súd SR, Združenie miest a obcí Slovenska, Hlavné mesto SR Bratislava, Mesto Trnava, Mesto Trenčín, Mesto Nitra, Mesto Žilina, Mesto Banská Bystrica, Mesto Prešov, Mesto Košice, Bratislavský samosprávny kraj, Trnavský samosprávny kraj, Trenčiansky samosprávny kraj, Nitriansky samosprávny kraj, Žilinský samosprávny kraj, Banskobystrický samosprávny kraj, Prešovský samosprávny kraj, Košický samosprávny kraj, Krajský súd v Košiciach, Krajský súd v Bratislave, Medzinárodná organizácia pre migráciu  Bratislava, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR, Spoločnosť ľudí dobrej vôle, Centrum právnej pomoci, Slovenská advokátska komora.

Zaslali do stanoveného termínu:                             35
Podpredseda vlády pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, podpredseda vlády a minister školstva SR, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Ministerstvo kultúry SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo obrany SR, Úrad vlády SR – odbor vládnej agendy, Úrad vlády SR – sekcia vládnej legislatívy – odbor aproximácie práva, Protimonopolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národný bezpečnostný úrad, Národná banka Slovenska, Najvyšší kontrolný úrad SR, Najvyšší súd SR, Generálna prokuratúra SR, Slovenská informačná služba, Úrad na ochranu osobných údajov SR, Združenie miest a obcí Slovenska, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR, Centrum právnej pomoci.

Vôbec nezaslali:                                                        22
Ústavný súd SR, Hlavné mesto SR Bratislava, Mesto Trnava, Mesto Trenčín, Mesto Nitra, Mesto Žilina, Mesto Banská Bystrica, Mesto Prešov, Mesto Košice, Bratislavský samosprávny kraj, Trnavský samosprávny kraj, Trenčiansky samosprávny kraj, Nitriansky samosprávny kraj, Žilinský samosprávny kraj, Banskobystrický samosprávny kraj, Prešovský samosprávny kraj, Košický samosprávny kraj, Krajský súd v Košiciach, Krajský súd v Bratislave, Medzinárodná organizácia pre migráciu Bratislava, Spoločnosť ľudí dobrej vôle, Slovenská advokátska komora.

Subjekty, ktoré nemali pripomienky:                    16 
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo životného prostredia SR, pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo kultúry SR, Ministerstvo obrany SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národný bezpečnostný úrad, Úrad na ochranu osobných údajov SR, Združenie miest a obcí Slovenska, Centrum právnej pomoci.

Subjekty, ktoré uplatnili zásadné pripomienky:   10
Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Úrad vlády SR, Štatistický úrad SR, Najvyšší súd SR, Slovenská informačná služba, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR.

Počet vznesených pripomienok:                   80, z toho počet zásadných: 25
Počet akceptovaných:                                    33, z toho počet zásadných: 7 
Počet čiastočne akceptovaných:                     6, z toho počet zásadných: 5
Počet neakceptovaných:                                 41, z toho počet zásadných: 13

Pripomienky boli prerokované s podpredsedom vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, Ministerstvom spravodlivosti SR, Ministerstvom financií SR, Ministerstvom zdravotníctva SR, Úradom vlády SR, Štatistickým úradom SR, Najvyšším súdom SR a Úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR.

Subjekt	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob vyhodnotenia	
podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny	1/ V článku I predloženého návrhu je obsiahnutá novelizácia zákona o azyle. V bodoch  3. až 5. tohto článku sa navrhuje, aby sa účastník azylového konania mohol dať zastupovať nielen advokátom alebo iným zástupcom, ktorého si zvolí, ale aj Centrom právnej pomoci (§ 17a ods. l). Z tohto dôvodu sa navrhuje, aby v tomto prípade bolo možné preukázať plnomocenstvo aj rozhodnutím tohto centra vydaného v konaní o nároku na poskytnutie právnej pomoci (§ 17a ods. 2) a aby písomnosti v konaní o azyle boli doručované tomuto centru (§ 17b ods. 5). Vážny problém je však v tom, že kým podľa platnej právnej úpravy účastník azylového konania má právo si vybrať svojho zástupcu, v prípade, ak by ho zastupovalo uvedené centrum, by túto možnosť stratil.                                                                                                                                                                                             
Podľa § 10 zákona o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi o poskytnutí tejto pomoci rozhoduje uvedené centrum, pričom podľa ods. 5 tohto ustanovenia proti jeho rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok.
Navyše, podľa ods. 6 § 10 „centrum určí advokáta na zastupovanie oprávnenej osoby pred súdom, ak je to potrebné na ochranu jej záujmov.“. V zmysle ods. 7 tohto ustanovenia rozhodnutie, ktorým sa nepriznáva nárok na poskytnutie právnej pomoci – okrem iného – síce musí obsahovať poučenie o tom, že žiadateľ môže podať žiadosť opätovne, ale až po uplynutí šiestich mesiacov od vydania rozhodnutia.
V dôsledku navrhovaných zmien by vznikla nerovnosť medzi účastníkmi konania, resp. by došlo k neodôvodnenému rozdielnemu zaobchádzaniu, načo neexistuje žiadny legitímny dôvod, teda by došlo k diskriminácii, ktorú článok 12 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky (ďalej len “Ústava“), ako aj viaceré medzinárodné dohovory o ľudských právach neumožňujú, resp. zakazujú.
Na tomto mieste sa žiada uviesť, že poskytovanie bezplatného právneho poradenstva žiadateľom o azyl od začiatku azylového konania až do právoplatnosti rozhodnutia (aj z prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov) sa stalo štandardom.
Okrem toho je dôležité uviesť, že právne poradenstvo má oveľa väčší význam v prvostupňovom konaní o azyl, než v štádiu odvolacieho konania. Odvolací orgán (krajský súd, Najvyšší súd SR) totiž, vzhľadom na „kasačný“ charakter konania, nemôže vo veci sám rozhodnúť, ale môže prvostupňové rozhodnutie iba zrušiť a vec vrátiť prvostupňovému orgánu na nové prerokovanie a rozhodnutie.
Z uvedených dôvodov je nenáležité, aby účastníkov azylového konania vyššie navrhovaným spôsobom zastupovalo Centrum právnej pomoci.	Z	ČA	 Systém poskytovania právnej pomoci pre žiadateľov o udelenie azylu, azylantov a cudzincov, ktorým sa poskytla doplnková ochrana upravený na základe rokovaní s Ministerstvom spravodlivosti SR, Centrom právnej pomoci a UNHCR.	

 		 	 	 	

 		 

 	
 	2/ Počnúc bodom 4. článku I návrhu zákona sa zavádza nový pojem „azylový spor“, ktorý sa prelína celým návrhom zákona, pričom zákon o azyle v Druhej časti upravuje konanie o azyle, teda nie je to spor. Zavedením uvedeného nového pojmu by sa však narušila terminológia tohto zákona, čo by viedlo k jeho zmätočnosti a nezrozumiteľnosti. To by však akiste neviedlo k právnej istote občanov. Základné požiadavky kladené na zákon upravuje článok 4 Legislatívnych pravidiel vlády SR. Podľa ods. 2 tohto článku „Zákon musí byť terminologicky presný a jednotný. Možno v ňom používať len správne a v právnom poriadku ustálené pojmy a správnu právnu terminológiu. Ak niet vhodného pojmu alebo termínu, možno na jeho utvorenie použiť iné slovo alebo slovné spojenie, ktoré vyhovuje z významovej stránky. Nový pojem je potrebné v právnom predpise právne vymedziť.“. Aj keď v bode 3. článku VI predloženého návrhu zákona badať pokus o definíciu azylového sporu, vzhľadom na vyššie uvedené, používanie termínu „azylový spor“ je nenáležité. Z týchto dôvodov je potrebné používať správny termín, teda konanie o azyle. 	Z	A 	 Pojem „azylový spor“ nahradený v novele zákona č. 327/2005 Z. z. pojmom „azylová vec“.	
 	3/ V bode 6. článku I predloženého návrhu zákona sa navrhuje úprava § 20 ods. 4 azylového zákona, a to tak, že sa vypúšťajú slová za bodkočiarkou, teda, ak ministerstvo neposkytne doplnkovú ochranu, nepredĺži doplnkovú ochranu alebo zruší doplnkovú ochranu, okrem zrušenia doplnkovej ochrany podľa § 15b ods. 1 písm. d), vo výroku rozhodnutia tiež uvedie, či existuje prekážka administratívneho vyhostenia podľa osobitného predpisu s odkazom na § 58 ods. 1 a 2 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov v znení neskorších predpisov s odôvodnením, že údajne ide o dvojité posudzovanie prekážok administratívneho vyhostenia, a to ministerstvom vnútra v konaní o azyle a následne príslušným útvarom Policajného zboru SR pri vyhosťovaní cudzinca z územia Slovenskej republiky. Podľa nášho názoru však ide o to, že rozhodovanie o administratívnom vyhostení by sa prenieslo z Migračného úradu MV SR na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR. 
Ak by sa teda uvedená časť z ustanovenia § 20 ods. 4 vypustila, podľa nášho názoru, by sa výrazne oslabila ochrana utečencov v azylovom konaní. Navyše, podľa bodu 10. článku I predloženého návrhu do zákona by sa malo vložiť nové ustanovenie § 54a, podľa ktorého „Konanie o azyle začaté do 30. novembra 2008, ktorého predmetom je len rozhodovanie o existencii prekážok administratívneho vyhostenia, ministerstvo vnútra zastaví.“, s čím zásadne nie je možné súhlasiť. Podľa nášho názoru totiž, posudzovanie tak závažnej otázky, či žiadateľovi o azyl v krajine pôvodu hrozí napr. nebezpečenstvo straty života, mučenia, či prenasledovania, nevyhnutne musí zostať integrálnou súčasťou konania o azyl. Udelenie azylu alebo doplnkovej ochrany totiž podľa § 2 písm. a zákona o azyle je predmetom medzinárodnej ochrany. Je teda zrejmé, že ide o rozhodovanie o právach a povinnostiach občanov, a preto ministerstvo vnútra nemôže konanie jednoducho zastaviť. Poukazujeme pritom aj na článok 53 Ústavy, ako aj na Dohovor o právnom postavení utečencov, ktorým je Slovenská republika viazaná.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že Migračný úrad Ministerstva vnútra SR bol zriadený na základe uznesenia vlády SR č. 501 z 13. júla 1993. Tento úrad je inštitúciou zodpovednou za zabezpečovanie komplexnej starostlivosti o utečencov, ktorá má vybudované Dokumentačné stredisko, ktoré z rôznych zdrojov zhromažďuje údaje o krajine pôvodu, z ktorých prichádzajú žiadatelia o azyl, teda – na rozdiel od zložiek policajného zboru - disponuje s relevantnými podkladmi pre svoje rozhodnutia, teda o potrebe poskytnutia medzinárodnej ochrany.	Z	N 	 Rozhodovanie o prekážkach vyhostenia sa neprenáša s Migračného úradu MV SR na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR, keďže v súčasnosti posudzujú prekážky vyhostenia oba tieto štátne orgány. Predloženým návrhom sa odstráni duplicita v posudzovaní prekážok vyhostenia s tým, že táto úloha ostane v pôsobnosti UHCP MV SR ako orgánu príslušného na konanie o vyhostení podľa zákona o pobyte cudzincov.	

		 	 	 	
 	4/ V bode 15. článku III predloženého návrhu sa navrhuje doplnenie ustanovenia § 49 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o pobyte cudzincov“) o odsek 5, ktorý znie: „Cudzinec, ktorý o sebe vyhlási, že je maloletý bez sprievodu, je povinný podrobiť sa lekárskemu vyšetreniu na určenie jeho veku; to neplatí, ak je celkom zjavné, že ide o maloletého cudzinca. Ak sa cudzinec odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu, považuje sa na konanie podľa tohto zákona za plnoletú osobu.“. To znamená, že by mala platiť domnienka plnoletosti, pričom domnienka veku už je upravená v § 23 ods. 7 zákona o azyle. V tomto ustanovení je zakotvená aj domnienka maloletosti. Keďže otázka, či s osobou je potrebné zaobchádzať ako maloletou alebo plnoletou sa má vyriešiť v rámci azylového konania, riešenie problematiky (navyše odlišné) je mätúce a zbytočné. V záujme zachovania právnej istoty žiadame tento bod z návrhu zákona vypustiť.	Z 	N	 Pôvodný bod 15 v čl. III bol z návrhu vypustený.	
podpredseda vlády a minister školstva SR	K čl. III:
Odporúčame zvážiť potrebu zavedenia právnej úpravy uvedenej v bode 7. Podľa nášho názoru účel, ktorý je uvedený v dôvodovej správe k uvedenému bodu návrhu, je možné splniť aj podľa platného znenia § 17 ods. 3 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Postačujúce bude len rozšírenie okruhu cudzincov a to doplnením slov "alebo cudzinca, ktorý žiada o prechodný pobyt na účel štúdia". 	O	 N	 Cudzincovi s dlhodobým pobytom sa podľa § 17 ods. 3 druhá veta udelí povolenie na prechodný pobyt na potrebný
 čas, pričom podľa navrhovaného doplnenia tohto ustanovenia sa študentovi bude môcť udeliť povolenie na prechodný pobyt na potrebný čas.	
 					
podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR	Zásadne nesúhlasíme s návrhom uznesenia vlády SR, nakoľko ministrovi financií SR nebola uložená úloha  /v zmysle predloženej špecifikácie/   zohľadniť v kapitole Ministerstva spravodlivosti SR na roky 2009 až 2011
·        zvýšenie počtu zamestnancov,
·        zvýšenie rozpočtových  prostriedkov.
Ako dôvod uvádzame, že rozpísané východiská štátneho rozpočtu Ministerstvom financií SR pre kapitolu Ministerstva spravodlivosti SR na roky 2009 až 2011 novelu zákona nezohľadňujú.  Nakoľko ide o nemalé finančné prostriedky,  nie je možné  dopad  vykryť v rámci východísk  rozpočtu  na roky  2009 až 2011.
Ministerstvo spravodlivosti SR si uplatnilo rozpočtové prostriedky na novelu zákona v návrhu rezortných priorít na roky 2009 až 2011.  V súčasnom období nemôžeme považovať, že rozpočtové prostriedky máme v kapitole zabezpečené, nakoľko rokovania  k návrhu rozpočtu na roky 2009 až 2011 vrátane priorít neboli na Ministerstve financií  SR zatiaľ uskutočnené.	Z	A 	 

 	

 		 	 		
 		 	 		
Ministerstvo financií SR	Všeobecne	 	 	  Transpozícia čl. 15 procedurálnej smernice a s tým súvisiace zabezpečenie poskytovania bezplatnej právnej pomoci si vyžaduje zvýšenie počtu zamestnancov Centra právnej pomoci.	
 	1. Nesúhlasím s požiadavkou zvýšenia limitu počtu zamestnancov o 15 osôb a s tým súvisiacich výdavkov vzhľadom na urgentnejšiu potrebu riešenia iných titulov v kapitole Ministerstva spravodlivosti SR.	Z	N 		
 	2. Návrh je potrebné zosúladiť s Legislatívnymi pravidlami vlády SR a ich prílohami [napr. body 3, 5, 6, 9; poznámka pod čiarou k odkazu 9b, úvodná veta čl. III, čl. VI – body 3, 5 (§ 24c), 7 označenie smernice, Doložka zlučiteľnosti – názov, bod 1].	O	A	 	
 	K čl. I 	O	N 	 Na umiestnenie žiadateľa v prijímacom	
 	1. V bode 1 odporúčam prehodnotiť navrhované doplnenie § 4 ods. 3, pretože ak sa na umiestnenie žiadateľa v prijímacom centre vzťahuje predpis o správnom konaní (§ 52 ods. 1 predmetného zákona), mal by sa vzťahovať aj na ukončenie umiestnenia v tomto centre.			 centre sa nevzťahuje správny poriadok; umiestňuje sa priamo na základe § 2 písm. r) zákona o azyle.	
 	2. V bode 3 (§ 17a ods. 1) odporúčam za slová „Centrum právnej pomoci“ vložiť slová „(ďalej len „centrum“) a takto zavedenú legislatívnu skratku dôsledne používať v nasledujúcich bodoch  predloženého návrhu.  	O	N 	 Zavedenie legislatívnej skratky „centrum“ nie je v zákone o azyle vhodné, keďže sa v tomto zákone už používajú pojmy „humanitné centrum“ a „prijímacie centrum“.	
 	3. V bode 7 (§ 20a ods. 4) odporúčam slová „účastník konania požiadal Centrum právnej pomoci o poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore. 9b)“ nahradiť slovami „centrum rozhodnutím účastníkovi konania priznalo nárok na poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore. 9b)“.	O	N 	 Pôvodne navrhované doplnenie § 20a ods. 4 zákona o azyle písmenom d) bolo z návrhu vypustené.	
 	              4. V bode 10 (§ 54a) odporúčam slová „do 30. novembra“ nahradiť slovami „pred 1. decembrom“.	O	A 	 	
 	K čl. II (návrh novely zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov)	 	 	 	
 	              V novelizačnom bode § 31 ods. 3 odporúčam slovo „obdobne“ nahradiť slovom „rovnako“, vzhľadom na znenie bodu 4 prílohy č. 2 k Legislatívnym pravidlám vlády SR, nad slovo „predpisu“ umiestniť odkaz 3b a doplniť poznámku pod čiarou k odkazu 3b na § 24b zákona č. 327/2005 Z.z. o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi a o zmene a doplnení zákona č. 586/2003 Z.z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 8/2005 Z.z. v znení zákona č. .../2008 Z.z.	O	 N	 Pôvodne navrhovaná novela Občianskeho súdneho poriadku bola z návrhu vypustená.	
 	K čl. VII 	 	 	 	
 	Ustanovenie o nadobudnutí účinnosti žiadam precizovať, pretože ustanovenie čl. IV  bodu 1 položky 26 písm. b)  upravujúce sumu správneho poplatku v eurách musí nadobudnúť účinnosť dňom zavedenia meny euro v Slovenskej republike, v súlade s takouto požiadavkou Európskej centrálnej banky. 	Z	N 	 Ministerstvo financií SR od zásadnej pripomienky na rozporovom konaní ustúpilo. 	
Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR			 	 	
 	V čl. I bod 1 odporúčame na koniec doplniť odkaz a následne poznámku pod čiarou k tomuto odkazu, ktorá znie: „Zákon č. 71/1967 Z. z. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov.“ alebo ak už v právnom predpise je zavedený odkaz na správny poriadok, uviesť príslušný odkaz.	O	A 	 	
 	V čl. I bod 2 odporúčame za slová „V § 5 ods. 1“ doplniť slová „v druhej vete“.	O	A 	 	
 	V čl. I bod 5 odporúčame zmeny v § 17b ods. 5 a § 20a ods. 1 upraviť v samostatných novelizačných bodoch.	O	A 	 	
 	V čl. I bod 6 odporúčame spresniť, či sa vypúšťa aj odkaz a poznámka pod čiarou k tomuto odkazu.	O	A 	 	
 	V čl. II odporúčame zaviesť nad slovo „predpisu“ odkaz a následne poznámku pod čiarou k tomuto odkazu, v ktorej odporúčame uviesť aspoň príkladmo niektoré právne predpisy.	O	N 	 Pôvodne navrhovaná novela Občianskeho súdneho poriadku bola z návrhu vypustená.	
 	V čl. III bod 4 odporúčame uviesť skrátenú citáciu právneho predpisu. Právny predpis už bol citovaný v poznámke pod čiarou k odkazu 1.	O	A 	 	
 	V čl. III bod 9 odporúčame zmeny v § 25 ods. 9 a § 37 ods. 6 upraviť v samostatných novelizačných bodoch.	O	N 	 Navrhované znenie je postačujúce.	
 	V čl. IV bod 2 odporúčame spresniť, v ktorom bode danej položky sa vkladajú uvedené slová.	O	N	 Uvedené slová sa vkladajú v celom texte položky.	
 	V čl. VI odporúčame bod 6 upraviť v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR, pretože podľa návrhu zákona sa len preberajú smernice, ale nevykonáva sa nariadenie Európskych spoločenstiev.	O	A 	 	
Ministerstvo zdravotníctva SR		 	 	 	
 	K článku III, v ktorom sa mení a dopĺňa zákon č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov:	 	 	 	
 	K bodu 8	Z	N 	 Ministerstvo zdravotníctva SR od zásadnej pripomienky ustúpilo na rozporovom konaní.	
 	V § 25 ods. 5 a  v § 37 ods. 4  žiadame za slovo „zdravie“  vložiť slová  „a u detí a mladistvých do 18 rokov aj doklad o očkovaní; ak takýto doklad nie je k dispozícii je potrebné očkovanie týchto osôb“. 	 	 		
 	K bodu 19	Z	 ČA	 Text splnomocňovacieho ustanovenia upravený po vzájomnej dohode.	
 	§ 80b žiadame upraviť takto:
„§ 80b
       Spôsob vydávania dokladu, že cudzinec netrpí chorobou, ktorá ohrozuje verejné zdravie a rozsah očkovania u detí a mladistvých do 18 rokov, ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky.“.
Odôvodnenie:
        Znenie tohto právneho predpisu vypracuje Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky v spolupráci s Úradom verejného zdravotníctva Slovenskej republiky a  skupinou odborníkov, ktorí boli nominovaní Ministerstvom zdravotníctva Slovenskej republiky. Pracovná skupina dorieši aj spôsob vydávania dokladu o tom, že cudzinec netrpí chorobou, ktorá ohrozuje verejné zdravie ako aj problematiku očkovania utečencov vo veku do 18 rokov. Zoznam chorôb ohrozujúcich verejné zdravie nie je možné vydať, pretože každé  prenosné ochorenie má potenciál za určitých podmienok ohroziť verejné zdravie. V záujme prevencie nánosu a ďalšieho šírenia prenosných ochorení je vhodné a účelné trvať na tom, aby aj osoby, na ktoré sa vzťahujú vyššie uvedené právne predpisy boli voči ochoreniam, proti ktorým sa očkuje aj očkovaním chránené. Očkovaní by mali byť cudzinci buď už pri vstupe, alebo čo najskôr po vstupe na naše územie.	 	 		

 		 	 	 	
 		 	 	 	
Ministerstvo zahraničných vecí SR	K čl. III	 	 	 	
 	1. Do zákona č. 48/2002 Z. z. v znení neskorších predpisov o pobyte cudzincov navrhujeme doplniť ustanovenia, ktorými by boli implementované ustanovenia článku 5 ods. 2 Smernice EP a Rady č. 2004/38/ES o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov (ďalej len smernica ) týkajúce sa udeľovania víz pre rodinných príslušníkov občanov EHP uvedených v smernici (ďalej len RP).
Súčasná právna úprava nestanovuje uľahčenia pri udeľovaní víz RP a ZÚ/GK teda postupujú v zmysle Spoločných konzulárnych pokynov a v zmysle vyššie citovaného zákona. Podľa výkladu EK sú RP pri podaní žiadosti o vízum oslobodení od platenia poplatku, k žiadosti o vízum predkladajú len platný CD, fotografiu a doklad osvedčujúci ich rodinný vzťah v zmysle smernice.
Keďže neexistuje vnútroštátna implementácia citovaného ustanovenia smernice navrhujeme doplniť znenie § 14 o príslušné ustanovenia. Zároveň odporúčame vzhľadom na potrebu dodržať právo rovnakého zaobchádzania, aby sa takéto lepšie zaobchádzanie uplatňovalo aj voči RP občana SR, ktorí nepatria do kategórie RP uvedenej v smernici, čiže dávame na zváženie doplnenie § 14 aj v tomto zmysle.	O	N 	 Uvedená problematika je upravená v § 3 ods. 2 zákona o pobyte cudzincov a v Spoločných konzulárnych pokynoch (VII. časť bod 4. druhý odsek).	

 	Taktiež vzhľadom na uvedenú zásadu navrhujeme Ministerstvu vnútra Slovenskej republiky zvážiť uľahčenie procesu udeľovania prvého trvalého pobytu za účelom zlúčenia rodiny a to obdobným spôsobom, akým je v súčasnosti riešený pobyt občanov EHP a ich rodinných príslušníkov (§45a a nasledovné vyššie citovaného zákona).	O 	N 	 Uvedená problematika je nad rámec predloženého návrhu; bude riešená pri najbližšej novelizácii zákona o pobyte cudzincov.	
 	Upozorňujeme, že súčasne znenie citovaného zákona podľa nás nerieši pobyt a udeľovanie víz pre rodinných príslušníkov občanov SR, ktorí dlhodobo žijúci v inej krajine EHP (t. j. článok 3 ods. 1 smernice), resp. minimálne nie je zo súčasného znenia zákona jasné občania, ktorých krajín patria do pojmu občania EHP, t. j. či aj občania SR (upozorňujeme však, že pojem občan SR je v zákone používaný osobitne).	 	 	 	
 	2. Zároveň odporúčame do novely zapracovať ustanovenia týkajúce sa podmienok udeľovania dlhodobých národných víz, ktoré nie sú v súčasnom znení. Udeľovanie národných víz nie je možné realizovať v zmysle ustanovení Spoločných konzulárnych pokynov pre diplomatické misie a konzulárne úrady v oblasti víz, ale má byť upravené vnútroštátnou legislatívou členských štátov Schengenu. Takáto úprava však v národnej legislatíve absentuje.	O	N 	  Uvedená problematika je nad rámec predloženého návrhu; bude riešená pri najbližšej novelizácii zákona o pobyte cudzincov.	
 	3. Znenie § 12 navrhujeme nasledovné:
„Dlhodobé vízum je národným vízom Slovenskej republiky a  udeľuje sa ak je to potrebné na plnenie záväzkov Slovenskej republiky vyplývajúcich z medzinárodných zmlúv alebo ak je to v záujme Slovenskej republiky alebo v súvislosti s udelením povolenia na pobyt na území Slovenskej republiky.“	 	 	 	
 		O	 A	 	
 	K čl. IV	 	 	 	

 

 

 
 
 	Vzhľadom na to, že navrhovateľ nezohľadnil v návrhu i potrebu transformácie návrhu zákona (časť III. ods. 2 - § 12  dlhodobé vízum) do časti konzulárnych poplatkov predkladáme  zásadnú pripomienku  na doplnenie návrhu čl. IV.  o bod č. 4,  nasledovne:
I. V sadzobníku správnych poplatkov v časti XVIII. Konzulárne poplatky sa v položke 240
1/ písmeno g)  mení a dopĺňa nasledovne: 
g)  žiadosť o udelenie dlhodobého víza  ....................................................... .........  3 000 SK
2/ dopĺňa sa písmeno h) a ch)   v nasledovnom znení:
h)  žiadosť o udelenie dlhodobého víza v súvislosti s plnením
     záväzkov SR  vyplývajúcich z medzinárodných zmlúv    ............. ................ .... 1 000 SK                       
ch)žiadosť o udelenie dlhodobého víza v súvislosti s povolením
     pobytu na území SR    ....................................................................................          300 Sk
Odôvodnenie:
Návrh novely zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov (čl. III ods. 2)  definuje rozdielne typy a účely dlhodobých víz. V platnej právnej úprave (položka 240 písm. g) je stanovená jednotná sadzba 5 000 Sk, ktorú považujeme za neadekvátnu pri všetkých typoch dlhodobých víz a navrhujeme jej zníženie a rozdelenie podľa návrhu.  	Z	A 	 	

 

 

 

 

 

 	

 

 

 	II. Vzhľadom na predloženú novelizáciu zákona č. 145/1995 Z. z. o správnych poplatkoch   súčasne predkladáme návrh na odstránenie niektorých nezrovnalostí v platnom znení sadzobníka konzulárnych poplatkov a to v nasledovnom rozsahu:	 	 	 	
 	1/   Položka 244 písm. a ) a b) sa ruší; písm. c) sa označuje ako písm. a).
Odôvodnenie:
Zákonom č.  647/2007 Z. z. o cestovných dokladov bol novelizovaný i zákon č. 145/1995 Z. z. o správnych poplatkoch; v časti konzulárnych poplatkov bola upravená a doplnená položka  243 o písm. d) a e), ktoré sú však totožné s  platným znením položky 244 písm. a), b). V záujme odstránenie uvedenej nezrovnalosti sa navrhuje zrušenie duplicitného znenia.	O	A 	 	

 	2/ Položka 265 písm. c), d), e) sa mení nasledovne:
c) Žiadosť o vydanie osvedčenia (47a)   ......................................................................300 Sk
d) Vydanie osvedčenia ako náhrady za stratené, zničené alebo poškodené ................ 500 Sk
e) Vydanie nového osvedčenia v prípade zápisu zmien doplnkov .............................. 300 Sk
________________________
(47a) zákon č. 474/2005 Z. z. o Slovákoch žijúcich v zahraničí a o zmene a doplnení niektorých zákonov 
Odôvodnenie:
Platné znenie položky 265 písm. c), d) e) uvádza pojmy „preukaz zahraničného Slováka“ podľa zákona č. 70/1997 Z. z. o zahraničných Slovákoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Predmetný zákon bol s účinnosťou od 1.1.2006 zrušený a nahradený zákonom č. 474/2005  Z. z. o Slovákoch žijúcich v zahraničí a o zmene a doplnení niektorých  zákonov. Zmena zákona s nevyhnutnou úpravou nahradenia pojmu „preukaz zahraničného Slováka“ za  pojem „osvedčenie“ podľa § 7 zákona nebola zatiaľ transformovaná, preto navrhujeme jej zaradenie do predkladaného návrhu.  	O	A 	 	

 		 	 	 	

 		 	 	 	
 		 	 	 	
 	K čl. VII.
Navrhuje sa, aby text „Tento zákon nadobúda účinnosť 1. decembra 2008“ bol doplnený o slová  „s výnimkou ustanovení čl. III. a čl. IV., ktoré nadobúdajú účinnosť dňom vyhlásenia v Zbierke zákonov.“.	O	N 	  Vzhľadom na dĺžku legislatívneho procesu nie je potrebné deliť nadobudnutie účinnosti.	
 					
Ministerstvo hospodárstva SR	V čl. III, ktorým sa mení zákon č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov je v bode 16 uvedený návrh na zmenu § 50 písm. b), čím sa zjednotí názov knihy slúžiacej na evidenciu ubytovaných hostí tak pre zahraničných, ako aj pre domácich hostí, čo ubytovatelia vítajú. V tejto súvislosti upozorňujeme na to, že je potrebné doteraz používaný termín „domová kniha“ zmeniť na „kniha ubytovaných hostí“ i v ďalších ustanoveniach tohto paragrafu, a to v písmenách e) až h) a v písmene j).	O	N 	  Vzhľadom na rozdielne povinnosti súvisiace s vedením domovej knihy podľa
§ 50 zákona o pobyte cudzincov a knihy ubytovaných podľa § 24 zákona č. 253/1998 Z. z.. nie je možné viesť údaje o ubytovaných cudzincoch a ubytovaných osobách v jednej knihe.	
 					
Úrad vlády SR - odbor vládnej agendy	V článku 1 predloženého návrhu je obsiahnutá novela zákona o azyle. V bodoch 3. až 5. tohto článku sa navrhuje, aby sa účastník azylového konania mohol dať zastupovať nielen advokátom alebo iným zástupcom, ktorého si zvolí, ale aj Centrom právnej pomoci (§ 17a      ods. 2) (ďalej len „centrum“) a aby písomnosti v konaní o azyle boli doručované tomuto centru (§ 17b ods. 5). Vážny problém je však v tom, že kým podľa platnej právnej úpravy účastník azylového konania má právo si vybrať svojho zástupcu, v prípade, ak by ho zastupovalo centrum, by túto možnosť stratil. 
Podľa § 10 zákona o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi o poskytnutí tejto pomoci rozhoduje centrum, pričom podľa ods. 5 tohto ustanovenia proti jeho rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok.
Navyše podľa ods. 6 § 10 „centrum určí advokáta na zastupovanie oprávnenej osoby pred súdom, ak je to potrebné na ochranu jeho záujmov“. V zmysle ods. 7 tohto ustanovenia rozhodnutie, ktorým sa nepriznáva nárok na poskytnutie právnej pomoci – okrem iného – síce musí obsahovať poučenie o tom, že žiadateľ môže podať žiadosť opätovne, ale až po uplynutí šiestich mesiacov od vydania rozhodnutia.  
V dôsledku navrhovaných zmien by vznikla nerovnosť medzi účastníkmi konania, resp. by došlo k neodôvodnenému rozdielnemu zaobchádzaniu, pre čo neexistuje žiadny legitímny dôvod, teda by došlo k diskriminácii, ktorú článok 12 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky (ďalej len „Ústava“), ako aj viaceré medzinárodné dohovory o ľudských právach neumožňujú resp. zakazujú.
Na tomto mieste sa žiada uviesť, že poskytovanie bezplatného právneho poradenstva žiadateľom o azyl od začiatku azylového konania až do právoplatnosti rozhodnutia (aj z prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov) sa stalo štandardom.
Okrem toho je dôležité uviesť, že právne poradenstvo má oveľa väčší význam v prvostupňovom konaní o azyl, než v štádiu odvolacieho konania. Odvolací orgán (krajský súd, Najvyšší súd SR) totiž, vzhľadom na kasačný charakter konania, nemôže vo veci sám rozhodnúť, ale môže prvostupňové rozhodnutie iba zrušiť a vec vrátiť na nové prerokovanie a rozhodnutie. 
Z uvedených dôvodov je nenáležité, aby účastníkov azylového konania vyššie navrhovaným spôsobom zastupovalo Centrum právnej pomoci. 	Z	ČA	  Systém poskytovania právnej pomoci pre žiadateľov o udelenie azylu, azylantov a cudzincov, ktorým sa poskytla doplnková ochrana upravený na základe rokovaní s Ministerstvom spravodlivosti SR, Centrom právnej pomoci a UNHCR.	

 		 	 	 	

 

 

 

 
 	
 	2/ Počnúc bodom 4. článku I návrhu zákona sa zavádza nový pojem „azylový spor“, ktorý sa prelína celým návrhom zákona, pričom zákon o azyle v Druhej časti upravuje konanie o azyle, teda nejde o spor. Zavedením uvedeného nového pojmu by sa taktiež narušila terminológia zákona, čo by viedlo k jeho zmätočnosti a nezrozumiteľnosti. A dôsledkom by bola právna neistota občanov. Základné požiadavky kladené na zákon upravuje článok 4 Legislatívnych pravidiel vlády SR. Podľa ods. 2 tohto článku „Zákon musí byť terminologicky presný a jednotný. Možno v ňom používať len správne a v právnom poriadku ustálené pojmy a správnu právnu terminológiu. Ak niet vhodného pojmu alebo termínu, možno na jeho utvorenie použiť iné slovo alebo slovné spojenie, ktoré vyhovuje z významovej stránky. Nový pojem treba spracovateľom v právnom predpise právne vymedziť.“. Aj keď v bode 3. článku VI predloženého návrhu sa spracovateľ zákona pokúša o definíciu „azylového sporu“, vzhľadom na vyššie uvedené, používanie tohto termínu je nenáležité. Preto z uvedených dôvodov považujeme za nevyhnutné používať správny termín, teda „konanie o azyle“. 	Z	A 	 Pojem „azylový spor“ nahradený v novele zákona č. 327/2005 Z. z. pojmom „azylová vec“.	
 	3/ V bode 6. článku I predloženého návrhu zákona sa navrhuje úprava § 20 ods. 4 azylového zákona, a to tak, že sa vypúšťajú slová za bodkočiarkou, teda, ak ministerstvo neposkytne doplnkovú ochranu, nepredĺži doplnkovú ochranu alebo zruší doplnkovú ochranu, okrem zrušenia doplnkovej ochrany podľa § 15b ods. 1 písm. d), vo výroku rozhodnutia tiež uvedie, či existuje prekážka administratívneho vyhostenia podľa osobitného predpisu s odkazom na § 58 ods. 1 a 2 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov v znení neskorších predpisov. Navrhovaná úprava je odôvodnená tým, že ide o dvojité posudzovanie prekážok administratívneho vyhostenia, a to ministerstvom vnútra v konaní o azyle a následne príslušným útvarom Policajného zboru SR pri vyhosťovaní cudzinca z územia Slovenskej republiky. Podľa nášho názoru však ide o to, že rozhodovanie o administratívnom vyhostení by sa prenieslo z Migračného úradu MV SR na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR. Ak by sa teda uvedená časť z ustanovenia § 20 ods. 4 vypustila, podľa nášho názoru by sa výrazne oslabila ochrana utečencov v azylovom konaní. 
Navyše, podľa bodu 101. článku I predloženého návrhu do zákona by sa malo vložiť ustanovenie § 54a, podľa ktorého „Konanie o azyle začaté do 30. novembra 2008, ktorého predmetom je len rozhodovanie o existencii prekážok administratívneho vyhostenia, ministerstvo vnútra zastaví.“, s čím zásadne nie je možné súhlasiť. Podľa nášho názoru posudzovanie tak závažnej otázky, či žiadateľovi o azyl v krajine pôvodu hrozí napr. nebezpečenstvo straty života, mučenia, či prenasledovania, nevyhnutne musí zostať integrálnou súčasťou konania o azyl. Udelenie azylu alebo doplnkovej ochrany podľa § 2 písm. a) zákona o azyle je predmetom medzinárodnej ochrany. Je teda zrejmé, že ide o rozhodovanie o právach a povinnostiach osôb, a preto ministerstvo vnútra nemôže  konanie jednoducho zastaviť.  Poukazujeme  pritom aj na článok 53 Ústavy, ako aj na dohovor o právnom postavení utečencov, ktorým je Slovenská republika viazaná.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že Migračný úrad Ministerstva vnútra SR bol zriadený na základe uznesenia vlády č. 501 z 13. júla 1993. Tento úrad je inštitúciou zodpovednou za zabezpečovanie komplexnej starostlivosti o utečencov. Má vybudované Dokumentačné stredisko, ktoré z rôznych zdrojov zhromažďuje údaje o krajine pôvodu  žiadateľa o azyl, teda – na rozdiel od zložiek policajného zboru – disponuje relevantnými podkladmi pre svoje rozhodnutia, ktorým je aj rozhodnutie  o potrebe poskytnutia medzinárodnej ochrany. 	Z	N 	 Rozhodovanie o prekážkach vyhostenia sa neprenáša s Migračného úradu MV SR na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR, keďže v súčasnosti posudzujú prekážky vyhostenia oba tieto štátne orgány. Predloženým návrhom sa odstráni duplicita v posudzovaní prekážok vyhostenia s tým, že táto úloha ostane v pôsobnosti UHCP MV SR ako orgánu príslušného na konanie o vyhostení podľa zákona o pobyte czdzincov.	

 	4/ V bode 15. článku III. Predloženého návrhu sa navrhuje doplnenie ustanovenia § 49 zákona 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o pobyte cudzincov“) o odsek 5, ktorý znie : „Cudzinec, ktorý o sebe vyhlási, že je maloletý bez sprievodu, je povinný podrobiť sa lekárskemu vyšetreniu na určenie jeho veku;  to neplatí, ak je celkom zjavné, že ide o maloletého cudzinca. Ak sa cudzinec odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu, považuje sa na konanie podľa tohto zákona za plnoletú osobu“. To znamená, že by mala platiť domnienka plnoletosti, pričom domnienka veku už je upravená v § 23 ods. 7 zákona o azyle. V tomto ustanovení je zakotvená aj domnienka o maloletosti. Keďže otázka, či s osobou je potrebné zaobchádzať ako s maloletou alebo ako s plnoletou, a to  sa má vyriešiť v rámci azylového konania. Navrhované riešenie problematiky (navyše odlišné) je zmätočné a zbytočné. V záujme zachovania právnej istoty žiadame tento bod z návrhu vypustiť. 	Z	N	 Pôvodný bod 15 v čl. III bol z návrhu vypustený.	
Úrad vlády SR - sekcia vládnej legislatívy - odbor aproximácie práva	K čl. III bod 2	 	 	 	
 	V § 12 navrhujeme vypustiť slová „ako krátkodobé vízum na jeden vstup a dobu platnosti na 90 dní v jednom polroku cudzincovi, ktorému bolo alebo má byť udelené povolenie na pobyt v Slovenskej republike, alebo môže byť udelené ako dlhodobé vízum“. Odhliadnuc od toho, že konštrukcia dlhodobého víza udeľovaného ako krátkodobé vízum je jazykovo aj logicky protirečivá, charakteristiku víz a podmienky ich udeľovania upravuje Rozhodnutie výkonného výboru z 28. apríla 1999 o záväznej verzii Spoločnej príručky a Spoločných konzulárnych pokynov v platnom znení (ďalej aj „spoločná príručka“). Podľa spoločnej príručky sú dlhodobými vízami národné víza na pobyt presahujúci 3 mesiace, nie je preto možné vydávať dlhodobé víza ako krátkodobé na pobyt do 90 dní. Pravidlá pre vydávanie krátkodobých víz sú upravené jednotne v Dohovore, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo14. júna 1985 a v spoločnej  príručke.	O	 A	 	
 	K čl. VI bod 5	 	 	 	
 	V § 24b ods. 7 sa ustanovuje, že zástupcom oprávnenej osoby môže byť centrum alebo advokát zapísaný do zoznamu podľa osobitného predpisu, pričom sa odkazuje na § 87 ods. 2 zákona o advokácii. Predloženým návrhom zákona sa však dopĺňa § 87 zákona o advokácii o odsek 3, podľa ktorého advokátska komora vedie osobitný zoznam advokátov, ktorých môže Centrum právnej pomoci určiť na poskytovanie právnej pomoci v azylových sporoch. V navrhovanom § 24b ods. 7 je preto potrebné odkazovať na tento nový odsek 3 v § 87 zákona o advokácii.	O	A 	Pripomienka akceptovaná v § 5 ods. 5 (pôvodne navrhovaný § 24b ods. 7 bol z návrhu vypustený).	
 	K čl. VI bod 6	 	 	 	
 	V navrhovanom znení § 27 žiadame vypustiť slová „a vykonávajú“, čím sa odkaz na transpozičnú prílohu v § 27 zosúladí čl. 3a ods. 2 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky.	O	 A	 	
Protimonopolný úrad SR		 	 	 	
 	V čl. III (novelizácia niektorých ustanovení zákona č. 48/2002 Z.z. o pobyte o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov),  bod 19 sa § 80b dopĺňa o splnomocnenie pre Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky ustanoviť všeobecne záväzným právnym predpisom zoznam zdravotníckych zariadení oprávnených vydať doklad potvrdzujúci, že cudzinec netrpí chorobou, ktorá ohrozuje verejné zdravie.
Z dôvodovej správy nie je zrejmé, z akého dôvodu je potrebné určiť zoznam zdravotníckych zariadení, ktoré budú oprávnené vydávať takýto doklad. Predkladateľ uvádza ako jediný dôvod „nejasnosti v aplikačnej praxi“, nie je však ďalej uvedené, o aké problémy ide. Odporúčame preto bližšie uviesť negatíva z aplikačnej praxe, pre ktoré je potrebné určiť zdravotnícke zariadenia zoznamom.
Z uvedeného odôvodnenia bez ďalšieho nie je možné posúdiť dôvodnosť a potrebu takéhoto ustanovenia. 
Zároveň odporúčame, aby v prípade určenia zoznamu zdravotníckych zariadení oprávnených vydať doklad potvrdzujúci, že cudzinec netrpí chorobou, ktorá ohrozuje verejné zdravie, neboli určované konkrétne subjekty, ale typy zdravotníckych zariadení, prípadne s ich charakteristikou (ako napr. špecializované oddelenia).	O	 A	 Návrh splnomocniť Ministerstvo zdravotníctva SR na vydanie vyhlášky, v ktorej by bol zoznam zdravotníckych zariadení oprávnených vydávať uvedený doklad bol nahradený ustanovením lekárskej špecializácie.	

 		 	 	 	
Štatistický úrad SR	Čl. III	 	 	 	
 	1.       K bodu 14 – žiadame upraviť znenie § 49 ods. 1 písm. l)
„l) vyplniť úradné tlačivo o hlásení pobytu, v ktorom uvedie meno a priezvisko, dátum a miesto narodenia, štátnu príslušnosť, pohlavie, krajinu predchádzajúceho obvyklého pobytu, rodinný stav, vzdelanie, účel pobytu, číslo cestovného dokladu, číslo víza a spolucestujúce deti.“
Odôvodnenie:
Pohlavie a krajina predchádzajúceho obvyklého pobytu sú základnými informáciami, o ktorých je Štatistický úrad SR v súčinnosti s Ministerstvom vnútra SR povinný poskytovať štatistiky o migrantoch pre medzinárodné inštitúcie (Eurostat, OECD) na základe Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 o štatistike Spoločenstva o migrácii a medzinárodnej ochrane s účinnosťou od 1. 1. 2008.
Informácie o vzdelaní a rodinnom stave sú relevantné ukazovatele pre tvorbu projekcií a riadenie migračných tokov na národnej úrovni.	Z	 N	 Štatistický úrad SR na rozporovom konaní od zásadnej pripomienky ustúpil.	

 		 	 	 	
 		 	 	 	
 	Čl. I	 	 	 	
 	1.       K bodu 2 – odporúčame upraviť začiatok vety „V § 5 ods. 1 druhej vete sa na konci pripájajú tieto slová „alebo, ak mal žiadateľ ...““.	O	A 	 	
 	Čl. III	 	 	 	
 	1.       K bodom 9 a 10 – bod 9 odporúčame doplniť o samostatnú záverečnú vetu „Poznámka pod čiarou k odkazu 3 znie:
„3) § 5 ods. 6 zákona č. 601/2003 Z.z. o životnom ...““.
V nadväznosti na uvedené bod 10 materiálu odporúčame vypustiť.	O	A	 	

 	2.       Materiál odporúčame doplniť aj o zmenu v § 49 ods. 1 písm. f), v ktorom odporúčame nahradiť slová „osobného stavu“ slovami „rodinného stavu“, keďže ide o zmeny súvisiace s rodinným stavom (uzavretie manželstva, rozvod, ovdovenie), pričom rodinný stav je demografický, sociálny, právny a štatistický znak, ktorý označuje stav osoby podľa väzby na manželstvo a rodinu.	O	N 	 Nesúvisí s predloženým návrhom.	
 	3.       Materiál odporúčame doplniť aj o možnosť realizácie zberu údajov o ukončení pobytu cudzincov pre spracovanie štatistík podľa skupín občianstiev, podľa veku, pohlavia a skupín krajín nasledujúceho obvyklého pobytu, keďže Štatistický úrad SR v súčinnosti s Ministerstvom vnútra SR je povinný poskytovať štatistiky o vysťahovaných v horeuvedenej štruktúre pre medzinárodné inštitúcie (Eurostat, OECD) na základe Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 o štatistike Spoločenstva o migrácii a medzinárodnej ochrane s účinnosťou od 1. 1.  2008.	O 	N 	 Táto možnosť zo zákona o pobyte cudzincov vyplýva.	
 	Čl. IV	 	 	 	
 	4.       K bodom 1, 2 a 3 – vety odporúčame začať slovným spojením „V sadzobníku správnych poplatkov ...“.	O	A	 	
 	Čl. VI	 	 	 	
 	5.	K bodu 3 - z poznámky pod čiarou k odkazu 1b odporúčame vypustiť slová „v znení neskorších predpisov“.

	O	N 	 Zákon o azyle bol už viackrát novelizovaný.	
Úrad priemyselného vlastníctva SR	K čl. I.:
- k bodu 1.: odporúčame nahradiť slovo „umiestni“ slovom „umiestniť“, ide o legislatívno-gramatickú úpravu;	
O	 
N 	Akceptovaním pripomienky by došlo k posunu vo význame; Migračný úrad bude môcť rozhodnúť o skončení umiestnenia, ale v takom prípade vždy umiestni žiadateľa do záchytného tábora.	
 					
 	- odporúčame odkaz na § 24b zákona č. 327/2005 Z. z., ktorý predkladateľ umiestnil do § 20a ods. 4 ako odkaz 9a (novelizačný bod 7.), vložiť pod príslušným poradovým číslom už do § 17a ods. 2 za slová „v azylovom spore“ (novelizačný bod 4.) vzhľadom na to, že predmetný pojem „azylový spor“ je prvýkrát použitý už v tomto ustanovení; v tejto súvislosti potom odporúčame umiestniť poznámku pod čiarou k príslušnému odkazu už do bodu 4.;	O	A	 	
 	- k bodu 9.: odporúčame v § 24 ods. 3 upresniť na žiadosť koho Ministerstvo ubytuje azylanta v tábore, a to napr. tak, že pred slovo „písomnej“ sa vloží slovo „jeho“.	O	A 	 	
 	K čl. II.:	O	N	  Pôvodne navrhovaná novela Občianskeho súdneho poriadku bola z návrhu vypustená.	
 	- odporúčame v § 31 ods. 3 vložiť za slová „osobitného predpisu“ odkaz na príslušný osobitný predpis. 				
 	K čl. III.: 	 	 	 	
 	- odporúčame text bodu 10. preformulovať ak, aby bol v súlade s bodom 37. prílohy č. 2 k Legislatívnym pravidlám vlády SR.	O	A 	 	
 	K čl. IV.: 	 	 	 	
 	- odporúčame každý bod tohto novelizačného článku doplniť tak, aby bolo zrejmé, že ide o novelizáciu prílohy zákona o správnych poplatkoch;	O	A 	 	
 	- odporúčame, aby text bodu 2. znel: „V sadzobníku správnych poplatkov v oslobodení k položke 26 sa pred slová „tejto položky“ vkladajú slová „písmena a)“.“ Pokiaľ by bolo zachované znenie navrhnuté predkladateľom, slová „písmena a)“ by sa vložili aj pred slová „osobitného predpisu“.	O	A 	 	
Národná banka Slovenska	V Doložke finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov, vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie je potrebné explicitne uviesť, že finančné nároky vyplývajúce z predloženého návrhu zákona budú riešené v rámci schválených výdavkových limitov rozpočtovej kapitoly Ministerstva spravodlivosti bez zvýšenia deficitu verejných financií.	O	N 	 Predložený návrh zákona bude mať dopad na štátny rozpočet.

Najvyšší kontrolný úrad SR	Čl. I
K bodu 7
V poznámke pod čiarou k odkazu 9b je uvedené neexistujúce ustanovenie. Navrhujeme zosúladiť so zákonom č. 327/2005 Z.z.	O	N 	  Zákon č. 327/2005 Z. z. sa o uvedené ustanovenie dopĺňa predloženým návrhom (čl. V). 	

 	Čl.VI
Navrhujeme doplniť v § 10 ods.6  v zákone č. 327/2005 Z.z. o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi  . . . spôsob určenia advokáta centrom na zastupovanie oprávnenej osoby pred súdom.
Odôvodnenie: 
            Tento princíp síce vychádza z § 87 ods. 2 zákona č. 586/2003 Z.z. o advokácii . . ., avšak v súvislosti s tým, že návrh zákona predpokladá zvýšené nároky na štátny rozpočet v rozpočtovej kapitole MS SR  práve v súvislosti s poskytovaním bezplatnej právnej pomoci účastníkom konania o azyle prostredníctvom Centra právnej pomoci, navrhujeme kvôli transparentnosti určiť spôsob určenia advokáta napr. časový, chronologický, výber priamo klientom (azylantom) .	 	 	 	
 		O	N 	Pripomienka je nad rámec predloženého návrhu zákona.	

Najvyšší súd SR	1. Navrhujeme vypustiť bod I/6
Skutočnosť, že Ministerstvo vnútra SR má pôsobnosť v danej oblasti delenú medzi dve organizačné zložky sama osebe nemusí byť dôvodom pre navrhované riešenie. Považujeme ho za neefektívne a vzhľadom na inštitucionálnu pamäť MÚ a ním spravované Dokumentačné stredisko za krok, ktorý môže viesť k postupom, ktoré pri všeobecnom posudzovaní policajným orgánom, nebude v potrebnej miere akcentovať práve hľadiská súvisiace s azylovým konaním. Domnievame sa tiež, že to povedie k nárastu súdnej agendy.	 Z	N	 Predloženým návrhom sa odstráni duplicita v posudzovaní prekážok vyhostenia s tým, že táto úloha ostane v pôsobnosti UHCP MV SR ako orgánu príslušného na konanie o vyhostení.	
 			 		
 	2. K bodu I/10
Pokiaľ nebudú akceptované pripomienky ministerstvom vnútra k bodu I/6 – navrhujeme v § 54a  iné riešenie, nie zastavenie konania MV. O práve a povinnosti musí vecne príslušný správny orgán rozhodnúť – a keď rozhodnutie nepatrí do jeho vecnej príslušnosti, je namieste postúpenie veci, nie zastavenie konania.	Z 	N 	Migračný úrad MV SR nekoná o vyhostení cudzinca, preto aj posudzovanie prekážok vyhostenia nepatrí do jeho pôsobnosti; prekážky posúdi UHCP MV SR v čase konania o vyhostení podľa zákona o pobyte cudzincov. 	
 			 		
 	3. K bodu III/17
Dávame na zváženie, či postačuje navrhovaná úprava pre nevykonanie vyhostenia. Považujeme za dôvodné zrušenie účinkov  právoplatného rozhodnutia o vyhostení, ak  bol udelený azyl. To by však bolo potrebné upraviť v ustanovení § 57.
V prípade doplnkovej ochrany je na zváženie, či je namieste trvanie na účinnosti právoplatného rozhodnutia o vyhostení, vzhľadom na to, že po uplynutí lehoty doplnkovej ochrany môže byť dôvod na nové posúdenie dôvodu vyhostenia.	 O	A 	 	

 	4. K čl. VI.
Ku koncepcii právnej pomoci vyplývajúcej z návrhov uvedených v čl. VI. uvádzame nasledovné:
 dávame na zváženie obmedzenia právnej pomoci len na štádium konania o preskúmanie zákonnosti rozhodnutia MÚ. Právna pomoc (ak je odôvodnená) je potrebná najmä v štádiu administratívneho konania,
  navrhovaná procedúra rozhodovania o poskytnutí právnej pomoci môže brániť včasnému podaniu opravného prostriedku s potrebnými náležitosťami,
   navrhované posilnenie „Centra“ považujeme za neprimerané, najmä ak v Slovenskej republike existujú v mimovládnom sektore odborne erudované kapacity na poskytovanie pomoci žiadateľom o azyl, vrátane právnej pomoci; rozhodovanie o žiadosti už na základe vyjadrenia pri pohovore považujeme za neefektívne, pretože môže viesť k situácii, že o pomoc bude žiadať každý žiadateľ o azyl. Je to potenciálny okruh ľudí, ktorí sa tiež  budú súdnou cestou domáhať preskúmania negatívneho rozhodnutia Centra.
    pojem „azylové spory“ nemá oporu v platnej procesnej legislatíve.	Z	 ČA	  Systém poskytovania právnej pomoci pre žiadateľov o udelenie azylu, azylantov a cudzincov, ktorým sa poskytla doplnková ochrana upravený na základe rokovaní s Ministerstvom spravodlivosti SR, Centrom právnej pomoci a UNHCR.	

 		 	 	 	

 	 

Generálny prokuratúra SR	1.      K Čl. I bod 1 (§ 4 ods. 3) - O:
Znenie bodu 1. odporúčame uviesť ako nový odsek v § 4, pretože platné znenie  § 4 ods. 3 taxatívne upravuje dôvody skončenia umiestnenia žiadateľa a navrhované znenie fakultatívne.
Súčasne odporúčame za slovo „umiestnenia“ vložiť slová „žiadateľa podľa § 3 ods. 2 písm. c) v prijímacom centre“.	O	N	 Navrhované znenie je postačujúce..

 		 	 	 	
 	2.      K Čl. I bod. 10 (§ 54a) – O:
Znenie navrhovaného prechodného ustanovenia odporúčame upraviť tak aby konanie o azyle začaté do 30. novembra 2008, ktorého predmetom je len rozhodovanie o existencii prekážok administratívneho vyhostenia, bolo ukončené podľa doterajších predpisov. Ide totiž o konanie, v ktorom správny orgán rozhoduje o právach a povinnostiach fyzickej osoby v individuálnom prípade, posudzuje existenciu skutočností, ktoré by mohli odôvodňovať prekážky vyhostenia. 	O	N	 Správny orgán (Migračný úrad MV SR) nerozhoduje o vyhostení cudzinca, preto ani jeho posúdenie prekážok vyhostenia nemá opodstatnenie; prekážky posúdi UHCP MV SR v čase konania o vyhostení.	
 		 	 		
 	3.      K Čl. III bod 2 (§ 12) – O:
Navrhované znenie odporúčame preformulovať tak, aby najskôr bolo zrejmé kedy ide o dlhodobé vízum na pobyt presahujúci 90 dní a následne kedy môže byť udelené ako krátkodobé vízum na dobu platnosti do 90 dní.	O	A 	 Znenie § 12 upravené podľa pripomienky Ministerstva zahraničných vecí SR.

 	4.      K Čl. III bod 5 (§ 14 ods. 7) – O:
Odporúčame vypustiť slovo „vnútra“, pretože legislatívna skratka je už uvedená v § 4  zákona č. 48/2002 Z. z.	O	N 	 V § 4 zákona č. 48/2002 Z. z. je zavedená legislatívna skratka „ministerstvo vnútra“.	
 		 	 		
 	5.      K Čl. III bod 15 (§ 49 ods. 5) – O:
Navrhujeme zosúladiť s § 23 ods. 7 zákona č. 480/2002 Z. z. 	O	N 	 Pôvodný bod 15 v čl. III bol z návrhu vypustený.	
 		 	 		
Slovenská informačná služba	K čl. III bod 16	 	 	 

 	
 	Za bod 16 sa vkladá nový bod 17, ktorý znie:
„17. V § 50 sa za písmeno h) vkladá nové písmeno i), ktoré znie:
„i) umožniť príslušníkom Slovenskej informačnej služby nahliadnuť do knihy ubytovaných na účely plnenia ich úloh podľa osobitných predpisov18a),“.
Doterajšie písmená i) a j) sa označujú ako písmená j) a k).“.
Poznámka pod čiarou k odkazu 18a) znie:
„Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov.“.
O d ô v o d n e n i e :
Oprávnenie príslušníkov Slovenskej informačnej služby nahliadať do knihy ubytovaných je nevyhnutné pre efektívne, riadne a plynulé plnenie jej zákonných úloh Slovenskej informačnej služby. Doplnenie navrhovaného ustanovenia ako efektívneho nástroja plnenia zákonných úloh Slovenskej informačnej služby je dôležité z hľadiska odstraňovania rizík ohrozenia bezpečnosti Slovenskej republiky.	 Z	A 		

 		 	 	 	

 		 	 	 	
 		 	 	 	
 	K čl. III bod 16
V § 50 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov navrhujeme zjednotiť terminológiu a používať pojem „kniha ubytovaných“, a to vzhľadom na skutočnosť, že v navrhovanom znení § 50 písm. b) sa používa pojem „kniha ubytovaných“, v účinnom znení uvedeného zákona sa však v § 50 písm. b). e), f), g) h) a j) používa pojem „domová kniha“.
O d ô v o d n e n i e :
Ide o pripomienku legislatívno – technického charakteru.	O	ČA 	 Terminológia zjednotená, „ponechaný pojem „domová kniha“.

 

 	 
 	
 	K čl. III bod 18
„V čl. III sa za bod 18 vkladá nový bod 19, ktorý znie:
„19. V § 80 ods. 11 znie: 
(11) Policajný útvar si na posúdenie žiadosti o udelenie povolenia na prechodný pobyt, žiadosti o obnovenie povolenia na prechodný pobyt, žiadosti o udelenie prvého povolenia a žiadosti o udelenie ďalšieho povolenia vyžiada vyjadrenie Slovenskej informačnej služby, ktorá svoje vyjadrenie zašle policajnému útvaru do 15 dní od doručenia žiadosti; Slovenská informačná služba je oprávnená spracúvať osobné údaje uvedené v žiadosti policajného útvaru len na účely vyjadrenia.“.
Doterajší bod 19 sa označuje ako bod 20.“.
O d ô v o d n e n i e :
Podľa ustanovenia § 2 ods. 1 zákona NR SR č. 46/1993 Z. z. Slovenská informačná služba získava, sústreďuje a vyhodnocuje informácie najmä o činnosti ohrozujúce ústavné zriadenie, územnú celistvosť a zvrchovanosť Slovenskej republiky, o činnosti smerujúcej proti bezpečnosti Slovenskej republiky a o organizovanej trestnej činnosti a terorizme. Za účelom efektívneho plnenia zákonných úloh Slovenskej informačnej služby a účinného boja s terorizmom a organizovanou trestnou činnosťou považujeme za nevyhnutné, aby si policajný útvar vyžiadal nielen vyjadrenie k žiadosti o udelenie na prechodný pobyt a k žiadosti o udelenie prvého povolenia, ale aj vyjadrenie k vyššie uvedeným žiadostiam. Nami navrhovaná zmena ustanovenia § 80 ods. 11 umožní Slovenskej informačnej službe získať najmä informácie o pohybe a pobyte osôb pochádzajúcich z krajín, ktorých štátni príslušníci sa podieľajú na páchaní organizovanej trestnej činnosti a terorizmu.
Uvedenú právnu úpravu navrhujeme aj z dôvodu, že počas trvania jednotlivých povolení na pobyt cudzích štátnych príslušníkov na území Slovenskej republiky môžu byť Slovenskou informačnou službou zistené nové skutočnosti, ktoré by bránili udeleniu jednotlivých povolení na pobyt. Lehotu na zaslanie vyjadrenia k jednotlivým žiadostiam policajných útvarov v súvislosti s udeľovaním vyššie uvedených povolení navrhujeme predĺžiť z dôvodu časovej náročnosti spracovania predmetných vyjadrení.	Z 	N 	 Po prerokovaní Slovenská informačná služba od zásadnej pripomienky ustúpila.	

 			 	 	

			 	 	
Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR	K Čl. I	 	 	 	
 	Všeobecné poznámky	 	 	 	
 	V súvislosti s predloženou novelou zákona o azyle UNHCR by chcelo upozorniť na skutočnosť, že táto nereaguje na skrátenie azylového konania uskutočnené v predchádzajúcej novele zavedením lehôt pre rozhodovanie súdov pri preskúmavaní rozhodnutí o azyle (§ 21 ods. 3 a 4). Táto zmena nebola predmetom pripomienkového konania, lebo ju predložili poslanci NR SR v rámci druhého čítania. V prípade riadneho pripomienkového konania by UNHCR upozornilo na potrebu vykonania ďalšej súvisiacej zmeny – skrátiť lehotu oprávňujúcu žiadateľa o azyl na vstup do pracovnoprávneho vzťahu alebo obdobného pracovného vzťahu až v prípade, ak sa nerozhodne právoplatne o jeho žiadosti o udelenie azylu do jedného roka od začatia konania. Zachovanie jednoročnej lehoty v § 23 ods. 6 prakticky vylučuje z možnosti pracovať všetkých žiadateľov o azyl, nakoľko po uskutočnených legislatívnych opatreniach dĺžka trvania konania o azyle v SR len zriedka dosiahne jeden rok. UNHCR na základe uvedeného odporúča rozšíriť predložený legislatívny návrh o zmenu ustanovenia § 23 ods. 6, v ktorom by slová „do jedného roka“ nahradili slová „do šiestich mesiacov“.	O	N	Pripomienka je nad rámec predloženého návrhu zákona.	
 	1. K bodu 6. 
„V § 20 ods. 4 sa bodkočiarka nahrádza bodkou a vypúšťa sa text za bodkočiarkou.“
Navrhovaná zmena prenáša rozhodovanie o administratívnom vyhostení z Migračného úradu MV SR (ďalej iba „MU“) na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR (ďalej iba „UHCP“). UNHCR by chcelo upozorniť na to, že súčasná úprava poverujúca MU uviesť vo výroku svojho negatívneho azylového rozhodnutia tiež to, či u cudzinca existuje prekážka administratívneho vyhostenia podľa osobitného predpisu je nielen logická, ale aj efektívna.
Keďže ochrana pred administratívnym vyhostením na hranice oblasti, v ktorej hrozí niektorá zo skutočností uvedených v § 58 zákona o pobyte cudzincov je predmetom ochrany podľa medzinárodných zmlúv, ktorými je Slovenská republika viazaná, je najefektívnejším riešením zachovať posudzovanie otázky potreby medzinárodnej ochrany v rámci jednotného konania o azyle (v hierarchii stupňov ochrany vo forme azylu, doplnkovej ochrany a napokon existencie prekážky vyhostenia). V súvislosti s plánovaným zlučovaním právomocí MÚ a niektorých administratívnych právomocí, ktoré sú dnes zverené útvarom UHCP, vo forme vytvorenia Naturalizačného a imigračného úradu, sa javí navrhované riešenie oddelenia posudzovania existencie prekážok vyhostenia od posudzovania potreby medzinárodnej ochrany v konaní o azyle ako sporné.
V prospech súčasného stavu jednoznačne hovorí skutočnosť, že v rámci azylového konania, v ktorom je právomoc posudzovať opodstatnenosť žiadosti o medzinárodnú ochranu zverená MÚ, môže MÚ jednoznačne najlepšie zistiť všetky skutočnosti a informácie relevantné z hľadiska posúdenia potreby medzinárodnej ochrany a v rámci toho tiež existencie prekážok pre administratívne vyhostenie podľa § 58 zákona o pobyte cudzincov. MÚ na účely vykonávania svojej právomoci vybudoval Dokumentačné stredisko, ktoré z rôznych zdrojov zhromažďuje informácie o krajine pôvodu žiadateľov o medzinárodnú ochranu, bez ktorých nie je možné objektívne posúdiť opodstatnenosť potreby medzinárodnej ochrany v individuálnom prípade. V prípade vyňatia rozhodovania o tejto otázke z právomoci MÚ a teda z predmetu posudzovania v rámci konania o azyle, bude príslušný útvar Policajného zboru v konaní o administratívnom vyhostení postavený pred náročnú úlohu posudzovania existencie prekážok vyhostenia.
 V rámci uvedeného bude nevyhnutné opätovne náležite zistiť skutkový stav (a teda preverovať tvrdenia cudzinca, ktoré už pred tým MÚ zhromaždil v rámci konania o azyle) a posúdiť opodstatnenosť tvrdení cudzinca vo vzťahu k aktuálnym informáciám o krajine pôvodu. Uvedené môže mať za následok zbytočné prieťahy v konaní, čím sa navrhované riešenie jednoznačne javí nielen ako vecne nesprávne, ale aj ako neefektívne. 	Z 	N	 Rozhodovanie o prekážkach vyhostenia sa neprenáša s Migračného úradu MV SR na Úrad hraničnej a cudzineckej polície MV SR, keďže v súčasnosti posudzujú prekážky vyhostenia oba tieto štátne orgány. Predloženým návrhom sa odstráni duplicita v posudzovaní prekážok vyhostenia s tým, že táto úloha ostane v pôsobnosti UHCP MV SR ako orgánu príslušného na konanie o vyhostení.	

 		 	 	 	

 	 

 	2. K bodu 10. 
„Za § 54 sa vkladá § 54a, ktorý vrátane nadpisu znie:
„§ 54a
Prechodné ustanovenie k úpravám účinným od 1. decembra 2008
      Konanie o azyle začaté do 30. novembra 2008, ktorého predmetom je len rozhodovanie o existencii prekážok administratívneho vyhostenia, ministerstvo vnútra zastaví.“.
UNHCR pokladá za potrebné upozorniť na skutočnosť, že konanie o azyle začaté do 30. novembra 2008, ktorého predmetom je len rozhodovanie o existencii prekážok administratívneho vyhostenia, zrejme ministerstvo vnútra nemôže jednoducho zastaviť, ako sa to navrhuje v tomto ustanovení. Ide totiž o konanie, v ktorom správny orgán rozhoduje o právach a povinnostiach fyzickej osoby v individuálnom prípade, posudzuje existenciu skutočností, ktoré by mohli odôvodňovať prekážky vyhostenia. Aj v prípade schválenia legislatívneho návrhu uvedeného v bode 6 Čl. I., ostáva ministerstvu vnútra zachovaná povinnosť rozhodnúť, aj keď rozhodovanie MU nahradí rozhodovanie príslušného útvaru Policajného zboru.	 O	N 	 Správny orgán (Migračný úrad MV SR) nerozhoduje o vyhostení cudzinca, preto ani jeho posúdenie prekážok vyhostenia nemá opodstatnenie; prekážky posúdi UHCP MV SR podľa zákona o pobyte cudzincov v čase konania o vyhostení.	

 		 	 		

 	K Čl. III.	 	 	 	
 	Všeobecné poznámky
Nakoľko praktické uplatňovanie § 24 ods. 2, ktorý umožňuje podať určenej skupine cudzincov žiadosť o udelenie povolenia na prechodný pobyt aj na policajnom útvare, ukázalo, že spôsobuje neprimeranú tvrdosť voči osobám uvedeným v § 23 ods. 1 písm. a),  UNHCR navrhuje rozšíriť predložený legislatívny návrh aj o ustanovenie, ktoré by do textu § 24 ods. 2 vkladalo odkaz na osoby podľa § 23 ods.1) písm. a). 	 O	N 	 Pripomienka ide nad rámec predloženého návrhu zákona.	
 			 		
 	3. K bodu 15.
§ 49 sa dopĺňa odsekom 5, ktorý znie:
„(5) Cudzinec, ktorý o sebe vyhlási, že je maloletý bez sprievodu, je povinný podrobiť sa lekárskemu vyšetreniu na určenie jeho veku; to neplatí, ak je celkom zjavné, že ide o maloletého cudzinca. Ak sa cudzinec odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu, považuje sa na konanie podľa tohto zákona za plnoletú osobu.“.
Navrhovaná formulácia § 49 ods. 5 zákona týkajúca sa určovania veku maloletých cudzincov bez sprievodu upravuje odlišným spôsobom problematiku upravenú už v zákone č. 480/2002 Z.z. o azyle (§ 23 ods. 7). Na základe predbežného prerokovania s príslušným štátnym orgánom, UNHCR odporúča ustanovenie doplniť formuláciou: „Ak na základe lekárskeho vyšetrenia nie je možné zistiť, či ide o plnoletú osobu alebo maloletú osobu, na konanie podľa tohto zákona sa považuje za maloletú osobu.“
UNHCR rovnako považuje za potrebné doplniť do ustanovenia povinnosť policajného orgánu vopred poučiť cudzinca o spôsobe vykonania lekárskeho vyšetrenia a  jeho dôsledkoch.	 Z	N 	 Pôvodný bod 15 v čl. III bol z návrhu vypustený.	

 

 	 
 	
 	4. K bodu 17.
V § 59 sa odsek 4 dopĺňa písmenom c), ktoré znie:
„c) bol cudzincovi udelený azyl alebo mu bola poskytnutá doplnková ochrana; to neplatí po zániku azylu alebo zániku doplnkovej ochrany.“.
V prípade vydania rozhodnutia o udelení azylu alebo o udelení doplnkovej ochrany cudzincovi v prípade ktorého bolo zároveň vydané rozhodnutie o vyhostení a zákaze vstupu navrhujeme, aby namiesto navrhovaného odkladu vykonateľnosti, došlo k zániku právoplatnosti rozhodnutia o vyhostení. Uvedené sa javí vhodnejším riešením, nakoľko počas trvania azylu sa takéto rozhodnutie nikdy nevykoná, a v prípade zániku doplnkovej ochrany  (ktorá trvá minimálne jeden rok ale zvyčajne dlhšie) už rozhodnutie o vyhostení nemusí zodpovedať podmienkam, za ktorých bolo prijaté a teda jeho výkon by mohol priniesť porušenie medzinárodných záväzkov SR. V prípade zániku doplnkovej ochrany bude správnejšie uskutočniť nové konanie o vyhostení, ktoré umožní aktuálne preskúmať existenciu prekážok vyhostenia.
UNHCR preto navrhuje v § 59 vytvoriť nový odsek (5), ktorý znie:
„(5) Rozhodnutie o administratívnom vyhostení a o zákaze vstupu zaniká právoplatnosťou rozhodnutia o udelení azylu alebo o udelení doplnkovej ochrany .“	Z 	 A	 	

 

 

 	 
 	
 	K Čl. VI	 	 	 	
 	Všeobecné poznámky
UNHCR pokladá za potrebné upozorniť na skutočnosť, že podľa článku 15 Smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca, v prípade zamietavého rozhodnutia rozhodujúceho orgánu členské štáty na požiadanie zabezpečia bezplatnú právnu pomoc a/alebo zastúpenie. Odsek 3 tohto článku vymenúva obmedzenia, ktorými členské štáty môžu prípadne poskytovanie bezplatnej právnej pomoci ohraničiť. Podľa článku 5 tejto smernice však môžu štáty zaviesť alebo si ponechať aj priaznivejšie štandardy zlučiteľné s touto smernicou. 
Podľa názoru UNHCR, náklady na správne a súdne konanie, ako aj prípadné iné náklady spojené s uplatnením žiadosti o azyl nemožno vyžadovať o od žiadateľov o azyl v žiadnom štádiu posudzovania ich žiadosti, nakoľko posudzovanie a udeľovanie medzinárodnej ochrany je povinnosťou humanitárneho práva. Vzhľadom na uvedené je ukladanie a vymáhanie akýchkoľvek finančných poplatkov nezlučiteľné zo zmyslom a cieľom azylového procesu ako takého.
Je potrebné podčiarknuť, že dobrou praxou a štandardom v Slovenskej republike sa stalo poskytovanie bezplatného právneho poradenstva žiadateľom o azyl od začiatku azylového konania (od podania žiadosti o azyl až po vydanie právoplatného rozhodnutia). Poskytovanie bezplatného právneho poradenstva UNHCR finančne podporoval od počiatku svojho pôsobenia v Slovenskej republike v roku 1994 a od roku 2006 ho zabezpečovala vláda SR  z finančných zdrojov Európskeho fondu pre utečencov a  vlastnými prostriedkami.
UNHCR si želá zdôrazniť, že najmä v kontexte právneho poriadku SR, v ktorom rozhodnutie odvolacieho orgánu v azylovom konaní má „kasačný“ charakter, má právne poradenstvo väčší význam v prvostupňovom konaní než v odvolacom konaní, nakoľko odvolací orgán (krajský súd, NS SR) nemôže vo veci sám rozhodnúť, ale môže iba prvostupňové rozhodnutie zrušiť a vec vrátiť na nové prejednanie. 
UNHCR preto nepokladá za primerané a ani zodpovedajúce medzinárodným štandardom keď Slovenská republika, pri riešení otázky transpozície článku, ktorý zaväzuje zaviesť systém právnej pomoci v azylovom konaní, sa snaží ponúknuť riešenie, ktoré poskytne žiadateľom o azyl bezplatnú právnu pomoc iba v konaniach o súdnom preskúmaní zákonnosti rozhodnutí správneho orgánu. 
Vzhľadom na kasačný charakter odvolacieho konania v azylovom konaní (správne súdnictvo) má rozhodujúci význam právne zastupovanie najmä v prvostupňovom konaní (dosiahnutie ochrany vlastných práv môže jednotlivec najúčinnejšie zabezpečiť úspechom pred správnym orgánom v prvostupňovom konaní, t.j. Migračným úradom). UNHCR preto jednoznačne zastáva názor, že SR by mala zabezpečiť bezplatnú právnu pomoc žiadateľom o azyl už v konaní pred prvostupňovým orgánom. 
UNHCR rovnako upozorňuje na skutočnosť, že predložený návrh podľa všetkého ani nepokrýva systematicky všetky formy opravných prostriedkov, ktoré má účastník v konaní na obhajobu svojich práv k dispozícii a tieto limituje iba na konanie pred krajským súdom a Najvyšším súdom. Uvedené ďalej zužuje rozsah poskytovanej právnej pomoci (v navrhovanom znení § 24a ods.1 písm. c) napríklad zrejme chýba odkaz na rozhodnutie o neudelení doplnkovej ochrany, rozhodnutie o zamietnutí žiadosti ako neprípustnej a tiež aj na rozhodnutie o zastavení konania. V prípade doplnenia uvedených odkazov však bude potrebné v § 3 ods. 3 vypustiť slová “na súd”). 
UNHCR upozorňuje na uvedené aj v súvislosti so skutočnosťou, že podľa Článku 39 odsek 1(Kapitola V) Smernice, aj v prípade rozhodnutia o zamietnutí žiadosti ako neprípustnej, či v prípade zastavenia konania, má účastník konania právo na účinný opravný prostriedok pred súdnym orgánom. Pritom v zmysle Článku 15 odsek 3 písm. a) Smernice, členské štáty môžu vo svojom vnútroštátnom práve zakotviť bezplatné poskytnutie právnej pomoci a/alebo zastúpenia pre konania pred súdnym orgánom v súlade s kapitolou V.
V zmysle slovenského právneho poriadku túto funkciu zabezpečuje správne súdnictvo, s výnimkou rozkladu proti rozhodnutiu o zastavení konania, ktoré preskúmava ministerstvo, ktoré takto plní úlohu súdneho orgánu v zmysle Článku 39 odsek 1 Smernice. Predložený legislatívny návrh však nepočíta s poskytovaním právnej pomoci žiadateľom o azyl v odvolacom konaní vedenom na ministerstve.
Navyše, predložený návrh nezakotvuje povinnosť štátnych orgánov poskytnúť minimálnu súčinnosť pri uplatňovaní práva na právnu pomoc pre žiadateľov o azyl. Návrh nezohľadňuje ani jazykovú bariéru žiadateľov a ani skutočnosť, že pre úspešné uplatnenie práva je zjavne potrebná minimálna miera jeho poznania, pre ktoré návrh nevytvára žiadne podmienky (povinnosť MU informovať o spôsobe získania právnej pomoci, povinnosť MU/Centra vypracovať formulár, za pomoci ktorého by žiadateľ jednoducho a úspešne mohol požiadať o právnu pomoc a pod.). 
Návrh zákona pritom, zrejme nerieši ani celý rad ďalších dôležitých skutočností, ako napríklad zastupovanie žiadateľa, ktorý si dokáže sám podať opravný prostriedok, ale potrebuje byť zastupovaný v odvolacom konaní, poskytovanie právnej pomoci maloletým bez sprievodu, postup v prípade žiadateľa o azyl, ktorého osobná sloboda bola dočasne obmedzená.	 Z	 ČA	 	

 		 	 	 	

 		 	 	 	

 

 

 	 

 	5.  K bodu 3 návrhu
Navrhované nové znenie § 4 písm. c) bod 1 a 2. K navrhovanému zneniu máme legislatívno-technickú poznámku; za slová „právnej pomoci“ vložiť slová „podľa tohto zákona“.	O 	A	 	
 		 	 	 	
 	6.  K bodu 5 návrhu
UNHCR si želá upozorniť na možnú nejasnosť a zmätočnosť navrhovaného znenia najmä novoformulovaného § 24b odsek 2  a odseku 3 zákona o právnej pomoci. Návrh na tomto mieste nerieši, akým spôsobom bude žiadateľ o azyl o svojej možnosti požiadať o právnu pomoc zrozumiteľne informovaný, ani neupravuje zreteľne spôsob ako túto žiadosť podať.  Nakoľko štátom zabezpečovaná bezplatná právna pomoc by podľa predloženého návrhu mala byť žiadateľom o azyl dostupná až v odvolacom konaní a nárok na jej poskytnutie by im mal vzniknúť až po vydaní negatívneho rozhodnutia v konaní o azyle, UNHCR pokladá za potrebné, aby zákon upravil povinnosť pre ministerstvo zrozumiteľne informovať žiadateľa o azyl po vstupe do azylového konania o možnosti a spôsobe ako podať žiadosť o bezplatnú právnu pomoc. 
V súlade s vyššie uvedeným, UNHCR pokladá za potrebné navrhované znenie § 24b ods. 2 a 3 doplniť nielen o oprávnenie žiadateľa o azyl byť bezodkladne po začatí konania o azyle zrozumiteľne informovaný o možnosti požiadať o bezplatnú právnu pomoc pri preskúmavaní azylového rozhodnutia, ale tiež aj o zodpovedajúcu povinnosť ministerstva pri pohovore v konaní o azyle ho o tejto možnosti poučiť v jazyku, o ktorom sa predpokladá, že mu rozumie. Nakoľko medzi žiadateľmi o azyl sa tiež nachádzajú aj negramotné osoby, navrhovaný text by mal obsahovať aj povinnosť ministerstva, v prípade záujmu o právnu pomoc prijať žiadosť, zaznamenať ju v písomnej forme a bezodkladne ju postúpiť Centru právnej pomoci. 
V súvislosti s obsahom navrhovaného znenia § 3 ods. 3, § 4 písm. e) a § 24a UNHCR upozorňuje na potrebu  odstrániť akúkoľvek nejednoznačnosť v súvislosti s vymedzením okruhu osôb, ktoré sú podľa tohto návrhu oprávnené na poskytnutie právnej pomoci pri preskúmavaní azylových rozhodnutí. V navrhovanom znení §3 ods. 3 sa konštatuje, že „v azylových sporoch sa právna pomoc podľa tohto zákona poskytuje iba fyzickým osobám, ktoré sú oprávnené podať na súd opravný prostriedok proti rozhodnutiu Ministerstva vnútra Slovenskej republiky...“, podľa navrhovaného znenia § 4 písm. e) je oprávnenou osobou „...fyzická osoba, ktorej bol po preukázaní splnenia podmienok podľa § 6 alebo § 24a priznaný nárok na poskytnutie právnej pomoci právoplatným rozhodnutím Centra právnej pomoci“ a podľa navrhovaného znenia § 24a „Fyzická osoba má právo na poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore, ak 
a)      požiadala o poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore,
b)      vyhlásila, že sa nachádza v stave materiálnej núdze a
c)      ministerstvo vnútra vydalo rozhodnutie o neudelení azylu, o odňatí azylu,  o nepredĺžení doplnkovej ochrany, o zrušení doplnkovej ochrany alebo rozhodnutie, ktorým bola žiadosť o udelenie azylu zamietnutá ako zjavne neopodstatnená.“
Vzhľadom na vyššie uvedené, UNHCR navrhuje, aby úvodná veta k § 24a znela: „Centrum rozhodne o priznaní nároku na poskytnutie právnej pomoci pri preskúmavaní azylového rozhodnutia fyzickej osobe, ak...“.
V navrhovanom znení § 24b odsek 2 predkladateľ zjavne spája účinky (zodpovednosť za riadne a včasné vykonanie právneho úkonu) s konaním, za ktoré nezodpovedá oprávnená osoba – žiadateľ o právnu pomoc. Návrh viaže tieto účinky na lehotu, ktorej uplynutie sa viaže na doručenie žiadosti centru (nie dátum podania na pošte). Táto skutočnosť by mohla viesť k záveru, že žiadosti by bolo možné centru doručovať iba osobne (čo v prípade osobitného postavenia žiadateľov o azyl a ich ubytovanie mimo sídla Centra vytvára pre nich neprimerané bremeno) alebo v prípade, ak navrhovateľ počítal aj s doručovaním poštou, zasa pripisuje žiadateľovi následky oneskoreného doručenia, za ktoré objektívne nemôže niesť zodpovednosť („Ak je žiadosť, ktorá spĺňa náležitosti podľa odseku 1, doručená centru neskôr ako 25 dní pred uplynutím lehoty na vykonanie úkonu, centrum alebo určený zástupca nezodpovedá za jeho riadne a včasné vykonanie“).
UNHCR pokladá za problematické aj znenie navrhovaného § 24b ods. 5, nakoľko toto vyvoláva dojem, že Centrum by malo rozhodnúť o žiadosti o poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore v lehote do piatich dní od jej doručenia, ak žiadosť spĺňa náležitosti podľa odseku 1, ktorý umožňuje podať žiadosť o poskytnutie právnej pomoci aj pred doručením rozhodnutia žiadateľovi.
Uvedené sa navrhuje aj napriek tomu, že v zmysle navrhovaného znenia § 24a písm. c) má fyzická osoba právo na poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore, ak ministerstvo vnútra vydalo rozhodnutie o neudelení azylu, o odňatí azylu,  o nepredĺžení doplnkovej ochrany, o zrušení doplnkovej ochrany alebo rozhodnutie, ktorým bola žiadosť o udelenie azylu zamietnutá ako zjavne neopodstatnená. Navrhovateľ pritom používa v priamej súvislosti s rozhodovaním Centra aj odlišné pojmy „vydanie rozhodnutia“ a „doručenie rozhodnutia“, čo je potrebné dostatočne objasniť.
V prípade navrhovaného znenia § 24a písm. c) naviac fyzická osoba ani nemôže vedieť, že v jej veci ministerstvo vydalo rozhodnutie a že jej vzniklo právo na poskytnutie právnej pomoci, pokiaľ jej (alebo jej právnemu zástupcovi) toto rozhodnutie nebolo doručené. UNHCR  preto odporúča v tomto ustanovení sa slovo „vydalo“ nahradilo slovami „jej doručilo“.
V záujme jednoznačnosti časového momentu, ktorým sa priznáva nárok na poskytnutie právnej pomoci, a v záujme zachovania lehoty pre včasné podanie opravného prostriedku, UNHCR preto v prípade ustanovenia §24b ods. 5 odporúča nasledovné znenie: „(5) Centrum rozhodne o žiadosti o poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore v lehote do piatich dní od doručenia rozhodnutia podľa § 24a písm. c) centru. Žiadosť centru, musí spĺňať náležitosti podľa odseku 1.“
Navrhované ustanovenie § 24b odsek 6 konštatuje, že v rozhodnutí, ktorým sa priznáva nárok na poskytnutie právnej pomoci v azylovom spore, Centrum určí zástupcu na zastupovanie oprávnenej osoby. V následnom odseku 7 sa konštatuje, že takýmto zástupcom môže byť Centrum alebo advokát zapísaný  do zoznamu podľa osobitného predpisu.
Zdá sa, že navrhovaný text pritom neupravuje lehotu v akej Centrum oznámi žiadateľovi a jeho ustanovenému zástupcovi svoj rozhodnutie. Rovnako zrejme chýba úprava postupu v prípade, že určený zástupca odmietne zastupovanie napríklad pre zaujatosť. Uvedené môže mať za následok márne uplynutie lehoty na podanie opravného prostriedku a teda zánik práva žiadateľa o azyl na preskúmanie jeho rozhodnutia. 
V navrhovanom znení § 24b odsek 8, navrhovateľ tiež zrejme opomenul ustanoviť lehotu, v ktorej centrum musí oznámiť svoje rozhodnutie žiadateľovi. Uvedené môže mať za následok nemožnosť žiadateľa uplatniť svoje právo, nakoľko v prípade rozhodnutia Centra o nepriznaní alebo odňatí nároku na právnu pomoc, ktoré mu nebude včas oznámené, mu uplynie lehota a on si nebude môcť zabezpečiť prípadne inú formu právnej pomoci, alebo si podať opravný prostriedok sám. UNHCR na základe uvedeného odporúča ustanoviť lehotu, v ktorej Centrum oznámi svoje rozhodnutie. 
Vzhľadom na vyššie uvedené pripomienky k predloženému návrhu Čl. VI ktorým sa novelizuje zákon č. 327/2005 Z. z. o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi a o zmene a doplnení zákona č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb.  o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 8/2005 Z. z., ktoré možno označiť za zásadné, UNHCR zastáva názor, že návrh v predloženej podobe nevytvára priestor na funkčné prebratie zodpovednosti za poskytovanie právnej pomoci žiadateľom o azyl, to ani v tak zúženom rozsahu v akom bol predložený. UNHCR preto žiada o   jeho prepracovanie, ktoré umožní účinnú transpozíciu článku 15 Smernice Rady 2005/85/ES z 1.12.2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca. Takúto zmenu by bolo možné dosiahnuť stiahnutím predloženého návrhu z legislatívneho procesu a vytvorením priestoru na vecnú diskusiu so všetkými relevantnými stranami.	 Z	A	 

 		 	 	 	

 		 	 	 	

 		 	 	 	

 		 	 	 	

 

 

 

 

Vysvetlivky:

Typ pripomienky: O – obyčajná,						Spôsob vyhodnotenia: A – akceptovaná,
	Z – zásadná.                               							 ČA – čiastočne akceptovaná,
											 N – neakceptovaná.