B. Osobitná časť

K Čl. I
 
K bodu 1
 
V snahe predísť možným interpretačným problémom v spojitosti s pojmom účel výkonu väzby, obsiahnutým vo viacerých ustanoveniach zákona č. 221/2006 Z. z. o výkone väzby v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon“), sa navrhuje explicitne vymedziť účel výkonu väzby odkazom na zaisťovací charakter inštitútu väzby, vychádzajúci z dôvodov uvedených v § 71 Trestného poriadku (Dôvody väzby).
 
K bodu 2
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu odkazu vychádzajúcu z doplnenia nového odkazu pred prvý odkaz v texte právneho predpisu a zároveň o zosúladenie citácie v poznámke pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 3
 
Rozšírenie okruhu práv a slobôd, vo výkone ktorých je obvinený obmedzený a ktoré sa vzhľadom na dôvod väzby, zaistenie bezpečnosti osôb a zabezpečenie ochrany majetku a poriadku v miestach, kde sa vykonáva väzba, nemôžu uplatniť alebo ich výkon by mohol viesť k zmareniu účelu výkonu väzby, smeruje k eliminácii rizika obchodovania alebo iného („nedovoleného“) nakladania s vecami osobnej potreby medzi obvinenými, ktoré vedú k vzniku sociálno-patologických javov v osobitnom väzenskom prostredí (úsluha, šikanovanie medzi väznenými osobami a pod.). Konkrétnym príkladom v nadväznosti na uvedené sú tzv. „kolchozy“, ktoré predstavujú zoskupenia 2 – 4 solventných väzňov či tzv. silných jedincov, ktorí disponujú peniazmi a značným vplyvom. Základom existencie tejto skupiny väzňov je „čierny trh“, prostredníctvom ktorého títo väzni získavajú a ponúkajú nielen veci dovolené, ale aj veci nedovolené, od väzňov skupujú rôzne druhy vecí a v prípade ich nedostatku medzi ostatnými (insolventnými) väzňami ich s vysokými prirážkami predávajú alebo poskytujú za úsluhy.
 
K bodu 4
 
Slová „dozor nad obvineným“ sú v danom kontexte nadbytočné, nakoľko v civilnom zdravotníckom zariadení (teda mimo stráženého objektu zboru zabezpečeného stavebno-technickými prostriedkami) príslušníci zboru dozor nad obvineným nevykonávajú, avšak je tu potrebné vykonávať stráženie obvineného, t. j. nielen zabrániť úteku obvineného či jeho prístupu na miesta, kde sú uložené lieky a lekárske nástroje, ktoré by mohli byť použité na útek alebo na napadnutie osôb, ale rovnako zabrániť aj iným osobám v snahe o nelegálny kontakt a ohrozenie väznenej osoby; uvedená zmena nadväzuje na navrhovanú zmenu zákona č. 4/2001 Z. z. o Zbore väzenskej a justičnej stráže, ktorou sa explicitne navrhuje definovať pojmy „stráženie“ a „dozor“, čo v súčasnej právnej úprave doposiaľ absentuje.
 
K bodu 5
 
Za účelom zamedziť výkladovým problémom v spojitosti s platným znením ustanovenia § 4, a zároveň z hľadiska prehľadnosti a jednoznačnosti textu, sa explicitne ustanovuje, že v prípade, ak tento zákon v ustanovení pojednávajúcom o predvedení alebo zákon č. 4/2001 Z. z. o Zbore väzenskej a justičnej stráže v znení neskorších predpisov neustanovuje inak, stráženie, dozor, dohľad a zaobchádzanie s obvinenými zabezpečuje zbor; obdobná formulácia v platnom znení zákona absentuje.    
 
Skutočnosť, že v stráženom objekte zboru môže obvinený vykonávať aj činnosti, pri ktorých sa kontrola jeho pohybu a správania vykonáva nepravidelne, je nutné obsiahnuť aj v ustanovení § 4; presná definícia pojmu „dohľad“ („dohľadové“ činnosti), ktorý sa do znenia zákona zavádza po prvýkrát, je obsiahnutá v navrhovanej zmene zákona č. 4/2001 Z. z. o Zbore väzenskej a justičnej stráže v znení neskorších predpisov.
 
K bodu 6
 
Ide o presun ustanovenia z platnej vyhlášky Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky č. 437/2006 Z. z., ktorou sa vydáva Poriadok výkonu väzby v znení vyhlášky č. 361/2008  Z. z. (ust. § 3 platnej vyhlášky), do zákona. Nakoľko sa predmetným ustanovením ukladá povinnosť orgánu, ktorý obvineného dodal do výkonu väzby, a to písomne potvrdiť totožnosť obvineného, ak jeho totožnosť nemožno hodnoverne zistiť, je nevyhnutné, aby vzhľadom na adresáta tejto povinnosti išlo o povinnosť zakotvenú v zákone, nie v podzákonnej právnej norme.
 
K bodu 7
 
Navrhované nóvum je analogickou právnou úpravou k ustanoveniu § 3 ods. 2 vyhlášky Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky č. 368/2008 Z. z., ktorou sa vydáva Poriadok výkonu trestu odňatia slobody v znení neskorších predpisov, nakoľko obdobný postup v úprave výkonu väzby doposiaľ absentuje; vzhľadom na charakter uvedenej povinnosti (poskytnúť  v prípade podozrenia zo zámeny osoby vo výkone väzby informáciu z informačného systému Policajného zboru) a jej adresáta (príslušný útvar Policajného zboru, ktorý doklad totožnosti vydal) sa však vyžaduje, aby táto vyplývala priamo zo zákona, nie z podzákonnej právnej normy. 
 
K bodu 8
 
Navrhovaná formulácia „pri prijímaní do väzby“, a to v spojitosti s poučením obvineného  o právach a povinnostiach podľa tohto zákona, korešponduje s pravidlom 15.2 Odporúčania Rec (2006) 2 Výboru ministrov Rady Európy členským štátom o Európskych väzenských pravidlách (ďalej len „európske väzenské pravidlá“), kde sa uvádza, že všetkým väzňom majú byť poskytnuté informácie o pravidlách upravujúcich väzenskú disciplínu a o ich právach a povinnostiach vo väzenskom zariadení pri prijatí, resp. pri prijímaní, teda ide o konkrétny časový okamih – okamih prijímania obvineného, ktorý však nemožno stotožňovať s časovým okamihom,  resp. s časovým intervalom „po prijatí“, ako to vyvstáva zo súčasného znenia predmetného ustanovenia. 
 
Zároveň sa expressis verbis ustanovuje, že ak tomu bráni zdravotný stav obvineného príp. iné závažne dôvody, obvinený sa  o právach a povinnostiach podľa tohto zákona obligatórne poučí ihneď po odpadnutí predmetných dôvodov.  
 
K bodu 9
 
Vstupná zdravotná prehliadka umožňuje zdravotnému personálu najmä určiť zdravotný stav (resp. doplniť informácie o zdraví obvineného existujúce pri prijímaní do výkonu väzby) pomáha určiť stopy násilia, ktoré bolo spáchané pred vstupom do väznice, umožňuje zistiť mentálny stav väzňa s cieľom poskytnúť primeranú podporu tým, ktorí sú náchylní na sebapoškodzovanie. Rovnako sa však ňou väznenej osobe poskytujú informácie o potrebných hygienických a iných preventívnych opatreniach, čo môže vykonávať nielen lekár, ale aj jemu podriadená sestra s odbornou spôsobilosťou.
 
Zároveň ide o zosúladenie poznámky pod čiarou k odkazu 5 s platným právnym stavom.
 
K bodu 10
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu; odkaz na vymedzenie pojmu návykové látky v poznámke pod čiarou presne špecifikuje ustanovenie Trestného zákona, na ktoré sa odňatie týchto vecí pri nástupe do výkonu väzby viaže. 
 
K bodom 11 až 15
 
S dôrazom na zachovávanie účelu výkonu väzby, poriadku a bezpečnosti väznených osôb sa zásady oddeleného umiestňovania obvinených do ciel a bezpečnostných ciel rozširujú o povinnosť oddeleného umiestňovania obvinených, ktorí sú stíhaní pre trestné činy, za ktoré možno uložiť trest odňatia slobody na doživotie, ako aj osôb v predbežnej alebo vydávacej väzbe a osôb vo väzbe na zabezpečenie výkonu cudzieho rozhodnutia, od ostatných obvinených, nakoľko ide o špecifické skupiny osôb vo výkone väzby, v prípade ktorých informácie týkajúce sa ich trestného stíhania nebývajú väzenským orgánom dostatočné známe.  
 
Navrhovaná zmena znenia § 7 ods. 2 písm. e) ruší podmienku oddeleného umiestňovania obvinených, ktorí boli pred prebiehajúcim väzobným stíhaním vo výkone trestu odňatia slobody (boli právoplatné odsúdení na nepodmienečný trest odňatia slobody), od obvinených, ktorí sa nachádzajú vo väzenských podmienkach po prvýkrát. Súčasné naplnenie tejto podmienky sa javí ako problematické, nakoľko spája výkon väzby s predchádzajúcim ukončeným výkonom trestu odňatia slobody, ku ktorému došlo v neohraničenom čase pred prebiehajúcim väzobným stíhaním a obvinený mohol v týchto prípadoch vykonávať nepodmienečný trest odňatia slobody aj pre trestné činy spáchané z nedbanlivosti.
 
Navrhované znenie, okrem iného, smeruje aj k operatívnejšiemu riešeniu bezpečnostných problémov, ktoré vzniknú v prípade, keď riaditeľ ústavu nie je zastihnuteľný, a teda objektívne nemôže rozhodnúť o vzniknutom probléme (nachádza sa napr. v oblasti, ktorá nie je pokrytá verejnou telefónnou službou); v takomto prípade sa navrhuje, aby o samostatnom umiestnení obvineného v cele mohol rozhodnúť aj príslušník zboru určený riaditeľom ústavu.
 
K bodu 16
 
Navrhovaná úprava, v súlade s pravidlom 18.9 európskych väzenských pravidiel, ustanovuje podmienky možných výnimiek z oddeleného umiestňovania väznených osôb precíznejšie, pričom možnosť spoločného umiestnenia mladistvej osoby a dospelej osoby zužuje len na prípady, kedy je takéto ubytovanie na prospech mladistvého. Základným kritériom takéhoto umiestnenia je teda najlepší záujem dieťaťa, čo je predovšetkým v súlade s čl. 39c Dohovoru o právach dieťaťa. Ďalšou nevyhnutnou podmienkou je súhlas zainteresovaných (uväznených) osôb s ich spoločným umiestnením, a to bez akýchkoľvek výhrad. Na základe odporúčania Európskeho výboru na zabránenie mučenia a neľudského či ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania (ďalej len „odporúčanie CPT“), uvedenom v Správe pre vládu Slovenskej republiky o návšteve Slovenskej republiky v dňoch 24. marca až 2. apríla 2009, je takéto výnimočné umiestňovanie, rovnako ako umiestnenie obvineného v bezpečnostnej cele, potrebné pravidelne preskúmavať/prehodnocovať kompetentnými orgánmi, najmenej však raz za tri mesiace; v nadväznosti na túto skutočnosť sa do návrhu zákona zapracúva aj povinnosť ústavu informovať príslušného prokurátora vykonávajúceho dozor v miestach, kde sa väzba vykonáva, o takomto umiestnení, čím sa predíde situáciám, kedy by takáto preskúmavacia povinnosť bola odkázaná len na vlastnú vyhľadávaciu činnosť prokurátora.
 
K bodu 17
 
Nakoľko v odseku 6 ustanovenia § 9 je obsiahnutá definícia príslušného orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu, ktorý je, okrem iného, oprávnený vydať súhlas aj na predvedie obvineného pred  iné orgány alebo osoby (uvedené v odseku 1), za účelom zabezpečenia prehľadnosti a jednoznačnosti znenia ustanovenia § 9 (ako celku) je nevyhnutné uvedenú skutočnosť výslovne obsiahnuť aj v druhej vete odseku 1, ktorá o takomto predvedení pojednáva. 
  
K bodu 18
 
Ide o zosúladenie s návrhom nového ustanovenia § 1a zákona a o zaužívanú formuláciu používanú v iných ustanoveniach zákona.
 
K bodu 19
 
Väzba ako zaisťovací inštitút na účely trestného konania (nie inštitút sankčný) predpokladá v súlade s čl. 13 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky, explicitne vyjadreným v ustanovení zásad výkonu väzby, obmedzovanie obvineného počas výkonu väzby len vo výkone tých práv a slobôd, ktoré sa vzhľadom na účel výkonu väzby alebo samotný výkon väzby nemôžu uplatňovať. Pri obmedzovaní základných práv a slobôd sa musí dbať na ich podstatu a zmysel. Vzhľadom na uvedené a v kontexte všetkých zákonných obmedzení majú práva obvineného podľa zákona (napr. návšteva, stravovanie, nákup potravín a vecí osobnej potreby a ďalšie, viazané na konkrétny čas tak, že ich nie je možné uskutočniť v náhradnom termíne) prednosť pred jeho predvedením v ústave. 
 
K bodu 20
 
Navrhovaná zmena korešponduje so zákonom č. 475/2005 Z. z. o výkone trestu odňatia slobody a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o výkone trestu odňatia slobody“), z ktorého vyplýva, že trest odňatia slobody sa vykoná aj v oddelení na výkon trestu zriadenom v ústave na výkon väzby (zabezpečenie vnútornej prevádzky ústavu odsúdenými, nástup výkonu trestu odňatia slobody).
 
K bodu 21
 
Ide o  legislatívno-technickú úpravu; úplná citácia zákona č. 355/2007 Z. z. je obsiahnutá v znení poznámky pod čiarou k odkazu 5.
 
K bodom 22 až 24
 
Rozšírením ustanovenia upravujúceho právo obvineného používať vlastný odev, bielizeň a obuv sa obojstranne prijateľne a výslovne odstraňujú aplikačné problémy spôsobu jej doručenia a následnej pravidelnej obmeny; rozširujú sa možnosti používať vlastnú spodnú bielizeň a ponožky bez viazania na podmienku zabezpečenia ich pravidelnej obmeny (obvinení ich musia udržiavať v hygienicky nezávadnom stave vlastným konaním).
 
K bodu 25
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 26
 
Uvedená zmena vychádza z pravidla 19 Odporúčania Rec (98) 7 Výboru ministrov Rady Európy členským štátom týkajúceho sa etických a organizačných aspektov zdravotnej starostlivosti vo väzniciach. Je nielen v záujme väzňov, ale najmä v záujme širokej populácie (s ohľadom na postupy v spojitosti s infekčnými chorobami, ktoré sa môžu rozšíriť z väzníc do spoločnosti) poskytnúť väznenej osobe, ktorá nemá peňažné prostriedky na nákup liekov, liečebnej alebo zdravotníckej pomôcky predpísaných lekárom, príspevok na ich zabezpečenie.
 
Navrhovanou právnou úpravou by sa však rovnako zabezpečila aspoň čiastočná návratnosť peňažných prostriedkov poskytnutých obvinenému ústavom. V prípade, že obvinený nemá v čase potreby na vymedzené úhrady dostatok prostriedkov a neskôr by v priebehu výkonu väzby prijal na svoje konto peňažné prostriedky, ústav by si tieto prostriedky mohol automaticky stiahnuť z konta obvineného a použiť ich na refundáciu prostriedkov, ktoré obvinenému poskytol. Išlo by tak o návratný príspevok počas doby výkonu väzby povinného, avšak v čase jeho prepustenia by sa za podmienok uvedených v doplnenej vete stal nenávratným. Po prepustení povinného z väzby by sa tak nenavyšovali pohľadávky ústavu, ktoré sú vo väčšine prípadov nevymožiteľné, a na druhej strane by sa zabezpečila ich návratnosť, ak by mal obvinený prostriedky počas výkonu väzby. 
 
K bodu 27
 
Ide o zmenu z legislatívno-technického hľadiska; ustanovenie odseku 3 je nadbytočné, keďže právo obvineného na zdravotnú starostlivosť je v korelácii s povinnosťou ústavu zabezpečiť jeho výkon. 
 
K bodom 28 a 32
 
Navrhovaná právna úprava sa javí byť zreteľnejšou, nakoľko právo na vychádzku sa definuje ako samostatné právo obvineného. Čo sa týka možnosti obmedziť toto právo v prípadoch ohrozenia bezpečnosti v ústave (napr. nepokoje medzi väznenými osobami) alebo ohrozenia bezpečnosti a zdravia osôb v priestore vychádzok (napr. bitka medzi obvinenými v priestore vychádzok), ide o obdobnú úpravu, ktorá sa uplatňuje pri vykonávaní práva obvineného na návštevy podľa ustanovenia § 19 zákona.
 
K bodom  29 a 30
 
Návrh v porovnaní s platnou právnou úpravou vymedzuje právo obvineného na osobnú hygienu podrobnejšie. Obdobne ako v prípade peňažných prostriedkov poskytovaných obvinenému na nákup liekov, liečebnej alebo zdravotníckej pomôcky predpísaných lekárom aj v prípade peňažných prostriedkov poskytnutých ústavom na ďalšie potreby osobnej hygieny je podmienkou jeho poskytnutia skutočnosť, že obvinený nemá na konte v čase potreby finančné prostriedky, a zároveň v predchádzajúcom mesiaci nevykonával nákup v predajni zriadenej v ústave (kde si tieto veci mohol samostatne nakúpiť). Navrhovanou právnou úpravou sa rovnako zabezpečuje spôsob refundácie prostriedkov, ktoré sa takto obvinenému poskytli, resp. sa ustanovuje, kedy sa tieto finančné prostriedky stávajú nenávratnými. 
Je zrejmé, že podľa navrhovaného znenia nie je ústav, na rozdiel od súčasnej úpravy, povinný obvinenému poskytnúť bezplatne aj ďalšie potreby osobnej hygieny, nakoľko sa tieto nepovažujú za nevyhnutné, ako je tomu pri základných potrebách osobnej hygieny.  
 
K bodu 31
 
Za účelom zabezpečenia jednoznačnosti textu právnej normy a zamedzenia prípadným interpretačným problémom sa expressis verbis ustanovuje kalendárny týždeň ako časový interval, v rámci ktorého má obvinený najmenej dvakrát zákonný nárok na uplatnenie práva na sprchovanie.
 
K bodu 33
 
Návrh v tomto ustanovení, aj v súlade s pravidlom 23.6 európskych väzenských pravidiel, rozširuje taxatívny výpočet vecí osobnej potreby, ktoré môže mať obvinený pri sebe v cele, o písomnosti týkajúce sa trestnej veci, v ktorej je v čase výkonu väzby stíhaný, ako aj o písomnosti týkajúce sa iných právnych vecí obvineného. V súvislosti s právom obvineného mať vo výkone väzby v cele aj určený elektrický spotrebič návrh zákona bližšie špecifikuje podmienky, ktoré musí elektrický spotrebič spĺňať. Súčasne sa odstraňujú v praktickej rovine problémy následného nakladania s osobnými vecami obvineného, ktorých držanie nie je povolené, je v rozpore s účelom výkonu väzby alebo ich účel držania v ústave skončil.
 
K bodom 34 a 35
 
Právo prístupu väzňov k dôvernej právnej pomoci zostáva zachované. Navrhovaná právna úprava, ktorá je analogickou právnou úpravou k ustanoveniu § 38 ods. 2 zákona  o výkone trestu odňatia slobody, sa však javí byť procesne zreteľnejšou, nakoľko právo obvineného stýkať sa s obhajcom, advokátom alebo inou osobou, ktorá ho zastupuje v inej právnej veci, rovnako ako v prípade predvedenia podľa ustanovenia § 9 zákona (novelizačný bod 19), sa uskutoční v čase a rozsahu nenarúšajúcom ústavný poriadok; v prípade obvineného v kolúznej väzbe sa zdôrazňuje, že predchádzajúci súhlas na stretnutie s advokátom alebo inou osobou, ktorá ho zastupuje v inej právnej veci (resp. súhlas na vykonanie návštevy u obvineného, ktorý je v kolúznej väzbe – navrhované precizovanie ustanovenia § 19 ods. 2), nie je súhlasom akéhokoľvek orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu, ale jedná sa o príslušný orgán činný v trestnom konaní alebo súd, ktorý vo (väzobnej) veci koná, čím sa smeruje k eliminácii výkladových problémov (novelizačný bod 34). 
 
Doterajšia absencia presne určených podmienok výkonu práva na prístup k právnej pomoci, najmä vo vzťahu obvinený a iná osoba, ktorá ho zastupuje v inej právnej veci (nesúvisí  s trestnou vecou, pre ktorú je obvinený vo väzbe), spôsobuje zneužívanie tejto skutočnosti v aplikačnej praxi (napr. splnomocnený rodinný príslušník nekonzultuje s obvineným právnu vec v medziach udeleného splnomocnenia, ale vykonáva klasickú návštevu bez časového obmedzenia a kontroly) – novelizačný bod 35.
 
K bodu 36
 
Z dôvodu humanizácie podmienok výkonu väzby a vzhľadom na skutočnosť, že obvinený je izolovaný od spoločnosti a vytrhnutý zo svojho sociálneho prostredia, sa rozširujú možnosti osobnej komunikácie a zachovania kontaktov s okolitým svetom, najmä s najbližšou rodinou. Predlžením minimálnej doby trvania jednej návštevy na dve hodiny sa zvýši celkový minimálny ročný kontakt obvineného prostredníctvom návštev zo 17 na 24 hodín; uvedené akcentuje aj navrhovaný časový interval medzi jednotlivými návštevami, ktorý nebude pevne stanovený, keďže toto právo bude môcť obvinený využiť „minimálne“ raz za kalendárny mesiac.
 
Z dôvodu organizačného a technického zabezpečenia práva obvineného na návštevu sa zákonným spôsobom upravuje faktický postup realizácie návštevy. Ak obvinený nemá záujem o návštevu, nezašle pred určeným termínom návštev povolenie k návšteve žiadnej osobe, neuplatnený nárok (právo na návštevu v jednom kalendárnom mesiaci) sa nevykoná nad rozsah zákonného nároku v ďalšom mesiaci (nároky na nevykonané návštevy z jednotlivých mesiacov sa nekumulujú). Navrhovaná právna úprava však neopomína ani tie situácie, kedy sa pozvaná osoba na návštevu nedostaví v stanovenom termíne z objektívnych dôvodov (napr. porucha/meškanie dopravného prostriedku); v takomto prípade bude možné návštevu vykonať v náhradnom termíne.  
 
K bodu 37
 
Pojem „korešpondencia“ sa  výslovne vymedzuje ako písomná správa v listinnej podobe, čo smeruje predovšetkým k zosúladeniu znenia právnej úpravy s platným znením ustanovenia § 25 ods. 1 zákona o výkone trestu odňatia slobody; zároveň sa zosúlaďuje poznámka pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 38
 
Navrhovaná úprava smeruje k zosúladeniu s ustanovením § 29 ods. 1 zákona, a to tak, že priamo do textu ustanovenia § 20 ods. 4 písm. d) zákona sa zakomponuje aj korešpondencia medzi obvineným a tuzemským štátnym orgánom vo veciach podnetov a sťažností týkajúcich sa ochrany ľudských práv, nakoľko v súčasnosti účinné znenie spôsobuje nejednotnosť aplikačného výkladu.
 
K bodu 39
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 40
 
Explicitne sa navrhuje uplatňovať postup, ktorým sa odstraňujú praktické problémy nakladania s nepovolenou vecou, aj v prípade poštovej zásielky zaslanej obvinenému (alebo jej časti), ak táto nie je v súlade so zákonným vymedzením pojmu korešpondencia.
 
Zároveň sa na základe praktických poznatkov za účelom obstarávania poštových známok obvineným rozširuje možnosť prijímania poistených poštových zásielok, a to s cieľom umožniť obvineným odosielať korešpondenciu v čo najväčšej miere, a tým udržiavať kontakt s vonkajším svetom. 
 
K bodu 41
 
K § 21
Strata slobody nemá znamenať absolútnu stratu kontaktu s vonkajším svetom. Z dôvodu posilnenia sociálnych kontaktov, vytvárania podmienok na ich udržanie najlepšie, ako je to možné, sa rozvíja a prehlbuje jestvujúca úprava práva obvineného telefonovať prostredníctvom telefónneho zariadenia umiestneného v ústave. Časový interval minimálneho zákonného nároku na telefonovanie zvoleným osobám sa rozširuje z 15 na najmenej 20 minút najmenej dvakrát za kalendárny mesiac. Predchádzajúci súhlas orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu na telefonovanie obvineného so zvolenými osobami sa navrhuje viazať len na obvinených v kolúznej väzbe (analogicky ako pri práve prijať návštevu alebo práve stýkať sa s advokátom alebo s inou osobou, ktorá ho zastupuje v inej právnej veci). Z navrhovaného znenia je zrejmé, že obvinený bude môcť okrem obhajcu telefonovať nielen blízkym osobám (v odôvodnených prípadoch aj inej osobe, ako to platné znenie uvádza),  ale komukoľvek, koho uvedie vo svojej písomnej žiadosti; počet osôb, ktorým možno telefonovať, zostáva nezmenený. Pôjde o analogickú právnu úpravu ako  v prípade práva prijať návštevu, ktoré sa vôbec nezužuje len na okruh osôb obvinenému blízkych. Právo na telefonovanie s obhajcom si bude môcť obvinený uplatniť raz za kalendárny týždeň;  tento interval bude možné znížiť len v odôvodnených prípadoch.
 
K § 22
Nakoľko hlavným cieľom systémovej úpravy všetkých práv a povinností väznených osôb je po vzore viacerých európskych väzenských systémov a odporúčaní medzinárodných orgánov vytvoriť v praxi funkčný, obojstranne vyvážený a ako celok jednoduchý, prehľadný a spravodlivý systém, ktorý bude život vo väzení čo najviac približovať pozitívnym aspektom života v spoločnosti (najmä zabezpečením rozvojových aktivít zameraných na prevenciu vzniku sociálno-patologických javov vo väzenskom prostredí), navrhovaná právna úprava prijímania balíkov preto zjednoduší časovo a administratívne náročný systém niektorých súčasných inštitútov výkonu väzby, výkon ktorých vyžaduje značné personálne náklady pri nízkej efektivite celkového napĺňania účelu výkonu väzby (zabezpečenie rozvojových režimových aktivít) a naplní jeden z cieľov Stratégie prevencie kriminality a inej protispoločenskej činnosti v Slovenskej republike na roky 2012 – 2015 v oblasti terciárnej prevencie uložených Ministerstvu spravodlivosti Slovenskej republiky – „nastaviť systém motivácie  a odmeňovania odsúdených  a osôb  vo väzbe“. Vychádzajúc z uvedeného zmena ustanovenia § 22 preto neznamená zánik možnosti samostatného obstarania potravín a niektorých vecí osobnej potreby obvinenými, práve naopak, zrýchlením možnosti obvineného samostatne nakladať s peňažnými prostriedkami evidovanými na jeho konte v ústave, upravenými podmienkami samostatných nákupov obvineného v predajni zriadenej v ústave a zavedením možnosti prijatia balíka s potravinami a vecami osobnej potreby (už aj vrátane cigariet, tabaku a tabakových výrobkov) ako disciplinárnej odmeny nepodmienenej časovým intervalom (ako je tomu v súčasnom znení ustanovenia § 22 – raz za tri mesiace), ale len motiváciou obvineného k plneniu povinností a aktívnej účasti na vzdelávaní, záujmovej, športovej a rozvojovej činnosti, sa posilnia práva a možnosti obvineného si samostatne obstarať (ako je tomu v civilnom živote) potraviny a veci osobnej potreby, a súčasne sa odstráni permanentné riziko prieniku drog a iných nepovolených vecí do ústavov. Prienik akýchkoľvek nepovolených látok do ústavu (od omamných látok, psychotropných látok, prekurzorov, jedov, liekov, na identifikáciu ktorých v ústavoch nie sú potrebné technické prostriedky, cez podozrivé potravinové zásielky, ktoré môžu kontaminovať aj ostatný obsah balíka a spôsobiť rôzne potravinové nákazy, až po hroziace nebezpečenstvo doručenia nástražných výbušných predmetov, ktoré môžu ohroziť bezpečnosť väznených osôb alebo pôsobiť ako prostriedok ich zastrašovania) spôsobuje v praktickej rovine značné problémy väzenským orgánom, ale najmä priame fyzické narušenie života a zdravia alebo vznik sociálno-patologického narušenia väznených osôb. Na strane druhej sa však väzneným osobám i naďalej ponecháva právo prijímať veci osobnej potreby súvisiace najmä s emocionálnym životom (napr. v prípade obvinenej ženy – matky – vo vzťahu k deťom, fotografie, obrázky od rodinných príslušníkov a podobne), ktorý aktívne motivuje ľudské správanie, a to preto, aby väzenie malo vzhľadom na účel výkonu väzby minimálny vplyv na emotivitu väznenej osoby.     
 
K § 23
Za účelom zabezpečenia právnej istoty a jednoznačnosti textu sa novým - prehľadným spôsobom definuje spôsob prijímania a evidencie peňažných prostriedkov zaslaných obvinenému. Rovnako dochádza k výpočtu všetkých spôsobov nadobúdania peňažných prostriedkov, ktoré sa evidujú na konte obvineného, s ktorými môže samostatne disponovať, s výnimkou tých peňažných prostriedkov, ktoré sú v súlade s pravidlom 33.8 európskych väzenských pravidiel dostatočné na dopravu do cieľa cesty obvineného (jednotne určených 10% zo sumy životného minima pre všetkých obvinených)  a „priame“ živobytie bezprostredne po prepustení.  
Novým spôsobom sa definuje možnosť väznenej osoby, u ktorej ústav eviduje neuhradené pohľadávky (výživné, pohľadávky spojené s výkonom väzby a výkonom trestu alebo pohľadávky ostatných oprávnených evidované  v ústave), čerpať peňažné prostriedky účtované a evidované ústavom na jej konte. Rozdiel oproti súčasnej platnej úprave je v tom, že možnosť väznenej osoby čerpať tieto peňažné prostriedky už nebude viazaná na vykonané dobrovoľné úhrady pohľadávok len v predchádzajúcom kalendárnom mesiaci (V súčasnom systéme môže obvinený, ktorý dobrovoľne uhradil zo svojho konta v mesiaci január 30,- Eur, nakupovať až v mesiaci február a len do výšky 30,- Eur. Ak v mesiaci január ale dobrovoľne neuhradí nič (lebo pohľadávka dôjde do ústavu, resp. bude zaevidovaná na konci mesiaca a obvinený nestihne požiadať o jej dobrovoľnú úhradu), v mesiaci február nemôže nakupovať. Rovnako, ak v mesiaci január dobrovoľne uhradí zo svojho konta 30,- Eur a v predchádzajúcich mesiacoch ďalších 150,-Eur, môže vo februári nakupovať len do výšky 30,- Eur.), ale bude viazaná výškou sumy všetkých uhradených pohľadávok v akomkoľvek čase predchádzajúcom záujmu obvineného na čerpanie - napr. na nákup potravín alebo vecí osobnej potreby.
Takto nastavený systém teda umožní väznenej osobe disponovať s jej peňažnými prostriedkami efektívnejšie a zároveň ju naďalej vychováva - motivuje k vyššej dobrovoľnej úhrade jej neuhradených pohľadávok.
 
K bodu 42
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na navrhované znenie ustanovenia § 23 ods. 4 písm. d), kde je potrebné predmetnú legislatívnu skratku zaviesť. 
 
K bodu 43 
 
Ide o odstránenie legislatívno-technického nedostatku v spojení s absenciou označenia odkazu na súvisiaci osobitný predpis.
 
K bodu 44
 
Osobe vo výkone väzby sa v súlade so zákonom č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov dôchodkové dávky, dávky úrazového a nemocenského poistenia poukazujú prostredníctvom ústavu na výkon väzby a poberateľovi dávky sa evidujú a účtujú na jeho konte. Navrhovanou zmenou sa riešia praktické problémy, ktoré vznikajú v čase od prepustenia obvineného z výkonu väzby do času doručenia oznámenia príslušnému orgánu sociálneho poistenia, dôchodkovej správcovskej spoločnosti a poisťovni podľa osobitného predpisu o prepustení obvineného z väzby na slobodu (ústavu môže byť doručená dávka, ktorej príjemca už nie je vo výkone väzby).
 
K bodu 45
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na navrhované doplnenie predmetného ustanovenia novelizačným bodom 44.
 
K bodom 46 a 48
 
V ústave sú pre obvinených zriadené predajne s potravinárskym, drogistickým a priemyslovým tovarom a obvinený v nich má právo nakupovať potraviny, veci osobnej potreby a iné veci najmenej raz za týždeň, podľa navrhovaného znenia pôjde však o týždeň kalendárny, čím sa zamedzí prípadným interpretačným problémom. 
 
Navrhovaná právna úprava zároveň rozširuje možnosti obstarania potravín, vecí osobnej potreby a iných vecí väznenou osobou, nakoľko rozvíja presnú aplikáciu jestvujúceho práva i na obvineného, ktorý do výkonu väzby nastúpil alebo bol premiestnený z iného ústavu po určenom termíne nákupu (z dôvodu organizačného a technického zabezpečenia je termín nákupu určený v ústavoch rôzne).
 
Na rozdiel od súčasného znenia (oprávňuje riaditeľa ústavu, aby určil sortiment, množstvo a termín nákupu) navrhovaná úprava priamo negatívne vymedzuje predmety, ktoré nie je možné (vzhľadom na účel výkonu väzby) v tejto predajni predávať  (limity sú určené, okrem iného, aj podmienkami zabezpečenia zdravotnej neškodnosti potravín, napr. v letnom období bude obmedzené množstvo predávaných majonézových a mliečnych výrobkov, resp. iných rýchlo kaziacich sa potravín).
 
K bodu 47
 
Ide o zaužívaný pojem.
 
K bodom 49 až 52
 
Na základe odporúčania CPT, aby obvinení mali možnosť sa zapájať do rôznorodých prospešných a zmysluplných činností za účelom zmiernenia negatívnych účinkov izolácie obvineného od spoločnosti, rozvíja sa jestvujúca sústava možností efektívneho trávenia voľného času. Štruktúra aktívneho života obvineného v dennom rytme je zabezpečená v časovom rozvrhu dňa vo forme ponukového listu.
 
Za účelom zamedzenia výkladovým problémom sa špecifikuje, akým spôsobom môže obvinený prijať balík so študijnými materiálmi a literatúrou, príp. vecami na záujmovú a športovú činnosť. Zároveň sa negatívne vymedzujú predmety, ktoré sa nepovažujú za študijný materiál, resp. za veci určené na športovú činnosť. Jedným z cieľov Protidrogovej stratégie EÚ na roky 2013 – 2020 je prispieť k potláčaniu nelegálneho trhu s drogami. Jedným zo zdrojov potenciálneho prieniku drog do väzenia sú balíky, ktorých kontrola je vzhľadom na technologické možnosti organizovaného zločinu problematická a časovo náročná, a preto sa v doručovaných balíkoch (na športovú činnosť, príp. v balíkoch s potravinami a vecami osobnej potreby vo forme disciplinárnej odmeny) obmedzuje možnosť prijatia potravinových a výživových doplnkov. Väznené osoby budú mať možnosť si tieto veci zakúpiť v predajni zriadenej v ústave.   
 
Obvinenému je po splnený podmienok umožnené pracovať (zaraďovanie do práce je upravené v ustanovení § 32 zákona). Okrem štandardných pracovných možností (kladie sa dôraz na udržiavanie pracovných návykov) je potrebné väznené osoby motivovať k udržiavaniu hygienických návykov, ktoré sú prirodzené v civilnom živote – udržiavať seba, svoje ubytovacie priestory čisté a upravené. Navrhovaná právna úprava umožňuje v súlade s pravidlom 19.5 európskych väzenských pravidiel na základe písomnej žiadosti poskytnúť obvinenému pracovné aktivity v ústave, ktorých cieľom je zapájať sa do obslužných a upratovacích činností v spoločných ubytovacích priestoroch.
 
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné odstrániť aj legislatívno-technický nedostatok spočívajúci v znení nadpisu ustanovenia § 26 zákona.
 
K bodu 53
 
V porovnaní so súčasnou právnou úpravou sa zjednocujú podmienky na vlastný elektrický spotrebič, ktoré budú uvedené v ustanovení § 17 ods. 3 zákona, čo sa vyžaduje zohľadniť aj v prípade používania vlastného  rádioprijímača a televízneho prijímača obvineným. 
 
Zároveň ide o vypustenie poznámky pod čiarou k odkazu 18, nakoľko podľa ustanovenia § 5 ods. 3 písm. b) zákona č. 340/2012 Z. z. o úhrade za služby verejnosti poskytované Rozhlasom a televíziou Slovenska a o zmene a doplnení niektorých zákonov sú zariadenia zboru oslobodené od povinnosti uhrádzať koncesionárske poplatky.  
 
K bodu 54
 
Jedným z nástrojov, ktoré s ohľadom na odporúčania CPT rozšíria program zmysluplných aktivít pre obvinených, ponúknu obvinenému režim upravený pre jeho potreby a rozšíria jestvujúcu sústavu možností trávenia voľného času (vzdelávanie, záujmová činnosť, športová činnosť, iné aktivity a poskytovanie psychologických služieb), je legislatívne zakotvenie poskytovania sociálnych služieb pre obvinených, realizované formou sociálneho poradenstva zameraného na obmedzenie negatívnych vplyvov väzenského prostredia a súvisiacu pomoc pri riešení nepriaznivej životnej situácie obvineného a jeho rodiny. 
 
K bodu 55
 
Navrhovaná právna úprava odstráni nejasný výklad pojmu „ním určeným príslušníkom zboru“, nakoľko zo znenia platného ustanovenia jednoznačne nevyplýva, či osoba, s ktorou obvinený vykonáva pohovor zameraný na riešenie jeho žiadosti, je určená riaditeľom ústavu alebo je priamo určená väznenou osobou v jej žiadosti o rozhovor. Ak bude v žiadosti obvineného o rozhovor s riaditeľom ústavu uvedený dôvod, riaditeľ ústavu môže na rozhovor s obvineným určiť vecne kompetentného príslušníka zboru (napr. ak žiadosť obvineného smeruje k poskytovaniu zdravotnej starostlivosti, môže riaditeľ ústavu určiť na vykonanie rozhovoru s obvineným vedúceho lekára zdravotníckeho strediska ústavu). 
 
K bodu 56
 
Ide o zmenu nadväzujúcu na zmenu  navrhovanú novelizačným bodom 9 (viď odôvodnenie k novelizačnému bodu 9).
 
K bodom 57 až 59
 
Spresňujú sa povinnosti obvineného, ktoré vyplývajú z iných všeobecne záväzných právnych  predpisov (viď poznámky pod čiarou k odkazom 19a a 19b), resp. ide o presun ustanovení niektorých povinností z platnej vyhlášky Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky č. 437/2006 Z. z., ktorou sa vydáva Poriadok výkonu väzby v platnom znení (ust. § 17a – Nosenie preukazu obvineného a ust. § 40a – Oznámenie pracovného úrazu alebo iného ako pracovného úrazu), priamo do zákona, nakoľko je nevyhnutné takéto povinnosti obvineného obsiahnuť explicitne v zákone, nie v podzákonnej právnej norme.
 
K bodu 60
 
Oproti súčasnej právnej úprave sa zákazy pre obvineného rozšíria aj o nosenie piercingu, ktoré znamená pre obvineného – jeho nositeľa nielen zvýšené riziko ohrozenia zdravia v prípade mimoriadnych udalostí (fyzický útok iného obvineného), ale aj možné riziko jeho odcudzenia (šperk). Rovnako zakázané budú aj iné druhy sebapoškodzovania resp. „poškodzovania“ inej osoby, ktorými väznená osoba sebe alebo inej osobe síce priamo nespôsobuje ujmu na zdraví, ale prostredníctvom rôznych pomôcok sebe alebo inej osobe vedome vyvoláva vonkajšie telesné zmeny, pri ktorých hrozí reálne nebezpečenstvo vzniku infekcie a ohrozenia zdravia väznených osôb.
 
K bodu 61
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu. Z ustanovenia sa vypúšťajú slová „okrem prípadu jeho použitia podľa § 21 ods. 2“, nakoľko zákonný odkaz na  § 21 ods. 2 zákona je nadbytočný a zmätočný, keďže od účinnosti zákona č. 127/2008 Z. z. sa úprava, ktorú obsahovalo ustanovenie § 21 ods. 2, vypustila (riešila použitie mobilného telefónu obvineným nepočujúcim do 30. 4. 2008). Ustanovenie sa zároveň dopĺňa o slová „alebo iné technické zariadenie umožňujúce komunikáciu alebo záznam a prenos informácií“ s cieľom eliminácie možnosti marenia účelu výkonu väzby.
 
K bodu 62
            
Dopĺňa sa zákaz obvineného zneužívať a poškodzovať preukaz obvineného. Preukaz obvineného má v podmienkach výkonu väzby obdobný charakter ako preukaz totožnosti. Prostredníctvom plastovej identifikačnej karty obvinený vykonáva napríklad bezhotovostný nákup v predajni zriadenej v ústave.
 
K bodu 63
 
Súčasné znenie síce ukladalo väzenským orgánom povinnosť umiestniť ústavný poriadok v každej cele, kde bol umiestnený obvinený, ale pre jeho časté poškodenie alebo zničenie nebolo reálne možné zabezpečiť, aby bol k dispozícii všetkým obvineným ubytovaným spoločne. Navrhované ustanovenie spresňuje miesta, kde je obvinenému k dispozícii ústavný poriadok, pričom vychádza z predpokladu, že v oddiele so zmierneným režimom sa obvinený môže voľne pohybovať. Rovnako sa zavádza možnosť obvineného požiadať o výtlačok ústavného poriadku, ktorý mu bude v prípade záujmu poskytnutý. 
 
K bodu 64
 
Pravidlá zaradenia obvineného do práce, ako osobitného vzťahu medzi ústavom a obvineným, ktorému nevzniká pracovný pomer ani iný obdobný pracovnoprávny vzťah, sa rozširujú o povinnosť ústavu zabezpečiť posúdenie zdravotnej spôsobilosti na prácu na základe výsledkov lekárskej preventívnej prehliadky vo vzťahu k práci u obvineného, ktorý je mladší ako 18 rokov (§ 176 Zákonníka práce). Zdravotná spôsobilosť obvinených zaradených do práce je zakotvená v európskych väzenských pravidlách, podľa ktorých väzni majú pracovať za rovnakých podmienok ako zamestnanci mimo výkonu väzby.
 
K bodu 65
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 66
 
Navrhované znenie upravuje vykonávanie zrážok z pracovnej odmeny obvineného. Z pracovnej odmeny obvineného sa prednostne vykonajú zrážky poistného na sociálne poistenie, zrážky preddavku na daň alebo dane, resp. zrážky určené inými všeobecne záväznými právnymi predpismi. Až následne sa z takto „očistenej“ pracovnej odmeny (čistá pracovná odmena) vykonávajú zrážky podľa § 293 až 295 Občianskeho súdneho poriadku. 
 
K bodu 67
 
Ak je obvinený premiestnený do iného ústavu, tak ústav nemusí všetky pohľadávky u neho preevidovať a upraviť poradie pohľadávok, a zároveň nemusí oznamovať exekútorom „zmenu platiteľa mzdy“. Navrhovaná úprava však zohľadňuje skutočnosť, že pri zaradení obvineného do práce je zákonnou povinnosťou každého ústavu odvádzať za neho ako za zamestnanca poistné na sociálne poistenie a príspevky na starobné dôchodkové sporenie, poistné do zdravotných poisťovní a plniť odvodovú povinnosť voči daňovým úradom; v týchto prípadoch každý ústav vystupuje ako samostatný subjekt.
 
Zároveň ide o zosúladenie poznámky pod čiarou k odkazu 22b s platným právnym stavom.
 
K bodu 68
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 69
 
V súlade s ustanovením § 37 ods. 3 písm. e) zákona nemožno do oddielu so zmierneným režimom zaradiť obvinených, u ktorých to neodporučil lekár vzhľadom na ich zdravotný stav. Nakoľko posúdenie zdravotného stavu lekárom na účely zaradenia do oddielu so zmierneným režimom nie je vždy možné v najbližší pracovný deň po prijatí, rozhodnutie o zaradení (po zmene v zmysle novelizačného bodu 71 – „umiestnení“) do oddielu so zmierneným režimom sa v takejto situácii viaže na pridelenie zdravotnej klasifikácie, nie na samotný okamih prijatia do výkonu väzby, a preto sa slovo „najneskôr“ nahrádza slovom „spravidla“.
 
K bodom 70 až 72
 
V oddiele so zmierneným režimom sa obvinený môže v určenom čase voľne pohybovať a stýkať sa s obvinenými umiestnenými v tomto oddiele. S dôrazom na zachovávanie účelu výkonu väzby, poriadku a bezpečnosti väznených osôb, zásad oddeleného umiestňovania obvinených do ciel sa ustanovuje ďalšia skupina obvinených, ktorí nemôžu byť umiestnení (nesprávne „zaradení“, ako to uvádza súčasná právna úprava, nakoľko obvinení sa do jednotlivých oddielov umiestňujú, čím sa sleduje zosúladenie s inými ustanoveniami zákona) v oddiele so zmierneným režimom - obvinení, ktorí sú stíhaní pre trestné činy, za ktoré možno podľa Trestného zákona uložiť trest odňatia slobody na doživotie. Rovnako sa riaditeľovi ústavu umožňuje rozhodnúť, že v oddiele so zmierneným režimom nemôže byť umiestnený obvinený, u ktorého existuje možné riziko ohrozenia bezpečnosti v ústave (napríklad na základe poznatkov o agresívnom správaní obvineného, ohrození bezpečnosti ostatných obvinených umiestnených v oddiele so zmierneným režimom a pod.).
 
K bodu 73
 
Svojou povahou sú väznice uzatvorené inštitúcie, v ktorých sú proti svojej vôli zadržané veľké skupiny ľudí, zvyčajne jedného pohlavia, v obmedzených podmienkach. Z času na čas sa nevyhnutne stane, že niektorí väzni porušia podmienky a predpisy vo väzení rôznymi spôsobmi, a preto musí existovať jasný súbor princípov regulujúcich správanie väznených osôb tak, aby bola v tomto špecifickom prostredí dodržiavaná disciplína (ako cieľavedomé napredovanie podľa jasne nastavených pravidiel smerom k cieľu pri čo najnižšom počte vybočení a prehreškov). 
 
Navrhovanou právnou úpravou sa s prihliadnutím na Stratégiu prevencie kriminality a inej protispoločenskej činnosti v Slovenskej republike na roky 2012 – 2015 rozširuje systém disciplinárnej praxe o prvok pozitívnej motivácie a odmeny obvinených za dlhodobé plnenie povinností uložených zákonom, ústavným poriadkom a pracovných povinností alebo vykonanie príkladného činu. Inštitút disciplinárnych odmien (per analogiam - zákon o výkone trestu odňatia slobody) bude nielen pozitívnym stimulom pre samotný bezproblémový výkon väzby, ale v prípade právoplatného odsúdenia bude následne slúžiť a započítavať sa i do hodnotenia vo výkone trestu odňatia slobody.
 
Na druhej strane, ak sa väznená osoba dopustí konania, ktorým zavinene poruší disciplínu (jasne definované povinnosti a zákazy vo výkone väzby), vznikne v rámci úpravy špecifických spoločenských vzťahov trestnoprávnej povahy osobitný - zodpovednostný vzťah obvineného voči štátu zastúpeného väzenským orgánom. Obvinený je povinný znášať následky ustanovené právnou normou vyplývajúce z tohto porušenia. Navrhovanou právnou úpravou sa na základe poznatkov z aplikačnej praxe rozširuje paleta disciplinárnych trestov (o zákaz používania vlastného televízneho prijímača alebo rádioprijímača až na dobu dvoch mesiacov, o celodenné umiestnenie do cely disciplinárneho trestu) pri súčasnom znížení možného rozsahu ukladaných trestov umiestnenia do samoväzby, ktoré vychádza z 2. všeobecnej správy o aktivitách CPT (odsek 56). Možná výmera samoväzby sa z maximálnych 15 dní znižuje na desať dní; u mladistvých obvinených už nebude možné tento trest udeliť. 
 
V návrhu nového § 40, konkrétne v jeho odseku 5, sa poukazuje na to, že pre správne vyvodenie právnych následkov protiprávneho konania väznenej osoby vo vzťahu k súčasnému vzniku disciplinárnej a trestnoprávnej zodpovednosti je potrebné zdôrazniť, že nemožnosť absolútneho vylúčenia dvojakého postihu za ten istý skutok vychádza práve z objektu chráneného týmto zákonom, ktorý nemožno stotožňovať s objektom chráneným Trestným zákonom; kým objektom chráneným týmto zákonom (v spojení s disciplinárnou zodpovednosťou odsúdeného) je disciplína a poriadok v rámci väzenských zariadení, objektom chráneným Trestným zákonom sú aj tie spoločenské vzťahy, záujmy a hodnoty, ktoré v poriadku väzenských orgánov nemusia byť obsiahnuté. Vzhľadom na špecifické ponímanie činu podľa Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd možno zásadu ne bis in idem vztiahnuť iba na tie činy kvalifikovateľné správnymi, prípadne inými príslušnými orgánmi, ako menej závažné činy, teda priestupky, prípadne iné správne delikty a výnimočne i disciplinárne delikty, ktoré majú trestnoprávnu povahu, pričom povaha deliktu sa v tomto smere posudzuje tak z hľadiska chráneného záujmu, z hľadiska adresáta normy a z hľadiska účelu a typu sankcie (uznesenie NS SR zo dňa 20.4.2011 sp.zn. 5 Tdo 18/2011).
 
Dôležitým posunom smerom k zamedzeniu recidívy deliktuálneho konania väznenej osoby a posilnenia rehabilitačnej funkcie uloženého trestu je zavedenie inštitútu podmienečného odkladu výkonu disciplinárnych trestov. V prípade, že sa obvinený počas doby troch mesiacov od rozhodnutia o podmienečnom odklade výkonu disciplinárneho trestu nedopustí ďalšieho disciplinárneho previnenia, za ktorý mu bude právoplatne uložený ďalší disciplinárny trest, odložený disciplinárny trest sa nevykoná a posudzuje sa akoby nebol uložený.
 
Nová právna úprava rovnako odstraňuje praktické problémy, ktoré vznikali pri nakladaní s vecami, ktoré boli zaistené alebo nájdené pri prehliadkach ústavu (nájdené, skryté a veľakrát nepovolené veci, ku ktorým sa neprihlásila žiadna osoba), prepadnuté veci a zhabané veci. Takéto veci sa stávajú majetkom Slovenskej republiky. V prípade, že ide o neupotrebiteľné veci (napr. rôzne „vlastnoručne“ vyrobené zbrane, iné nedovolené nástroje, alkohol, „zakázané“ časopisy propagujúce akúkoľvek formu násilia alebo neznášanlivosti), tieto budú zničené. Ostatné veci budú odovzdané príslušnému štátnemu orgánu vykonávajúcemu správu majetku štátu, v ktorého územnom obvode sa ústav nachádza.
 
Všetky zásady ukladania a výkonu disciplinárnych trestov vychádzajú z univerzálnych princípov platných pre všetky správne delikty. Obsiahnuté sú vo viacerých prameňoch európskeho práva, najmä v odporúčaní výboru ministrov Rady Európy R(91) 1 o správnych sankciách, ako aj v pravidlách 55 až 63 európskych väzenských pravidiel. Z hľadiska prehľadnej právnej úpravy obsahujú navrhované zmeny systematické oddelenie disciplinárneho konania od hmotnoprávnej úpravy povinností, zákazov vo výkone väzby a jasne definovaných následkov ich zavineného porušenia.
 
K bodom 74 až 76
 
Ústav vytvára podmienky na zabezpečovanie duchovnej a pastoračnej služby najmä účasťou na bohoslužbách, individuálnymi rozhovormi s osobami poverenými výkonom takejto služby, pastoračnými návštevami, spoveďou, vysluhovaním sviatostí, vykonávaním iných náboženských úkonov a účasťou v študijných skupinách na výklad náboženskej literatúry. Navrhovanou právnou úpravou sa špecifikuje personálne zabezpečovanie duchovnej a pastoračnej služby, a to v súlade s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. Osoby poverené duchovnou a pastoračnou službou sú v služobnom pomere príslušníka Zboru väzenskej a justičnej stráže ako väzenskí kapláni, vikár, zástupca vikára (pre katolíckych veriacich) a väzenský pastor alebo starší duchovný (pre nekatolíckych veriacich štátom registrovaných cirkví a náboženských spoločnosti). Duchovné a pastoračné služby však môžu poskytovať aj iné fyzické osoby mimo služobného pomeru (napr. rehoľné sestry, dobrovoľníci a pod.), ktorí obvineným poskytujú tieto služby na základe poverenia štátom uznanej cirkvi alebo náboženskej spoločnosti.
 
Návrh zákona rovnako určuje základné podmienky poskytovania individuálnych a skupinových foriem duchovných a pastoračných služieb.
 
K bodu 77
 
Nakoľko ide o špecifickú a zároveň „citlivú“ skupinu osôb vo výkone väzby, explicitne sa navrhuje do zákona zakotviť povinnosť ústavu informovať zákonných zástupcov o zodpovednostných vzťahoch mladistvých ( ale aj osôb pozbavených spôsobilosti na právne úkony alebo obmedzených v tejto spôsobilosti – viď novelizačný bod 80 (§ 46 ods. 10)) vznikajúcich počas určeného obdobia výkonu väzby.
 
K bodu 78
 
Navrhovaná právna úprava nadväzuje na zmenu rozsahu voľnej úvahy pri udeľovaní samoväzby, pričom reagujúc na pravidlo 95.3 Odporúčania  Rec(2008)11 Výboru ministrov Rady Európy členským štátom o Európskych pravidlách pre mladistvých páchateľov vystavených sankciám alebo opatreniam odstráni súčasnú izoláciu mladistvého obvineného pri výkone disciplinárneho trestu samoväzby.
 
K bodu 79
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 80
 
Vychádzajúc z osobitosti postavenia deliktuálne zodpovedného mladistvého obvineného a obvineného, ktorý má obmedzenú spôsobilosť na právne úkony alebo ktorý je takejto spôsobilosti pozbavený (viď navrhované znenie odseku 10), sa vyžaduje s prihliadnutím na vek a osobnosť subjektu doplnenie súčasnej právnej úpravy ochraňujúcej špecifické kategórie osôb nachádzajúcich sa vo výkone väzby o normatívnu úpravu garantujúcu rovnakú možnosť spravodlivej obhajoby. Nakoľko vykonávať úlohy zákonného zástupcu vo vzťahu nielen k predmetu, ale najmä k miestu konania vo veciach súvisiacich s výkonom väzby, je zložité, navrhuje sa do právnej úpravy zaviesť špeciálny inštitút opatrovníka na konanie súvisiace s výkonom väzby. Za účelom efektívnej, nezávislej a najmä odbornej pomoci sa navrhuje zákonom precízne stanoviť podmienky, ktoré musí opatrovník spĺňať počas celej doby výkonu funkcie opatrovníka. Rovnako sa určuje proces ustanovenia opatrovníka, ktorým sa rešpektuje právo zákonného zástupcu namietať „opatrovnícke predpoklady“ ustanovenej osoby. 
 
K bodu 81
 
Ide o zosúladenie vnútorného odkazu v odseku 3 predmetného paragrafu, ktoré nadväzuje na zmenu navrhovanú novelizačným bodom 73, ktorým sa navrhuje nové znenie piateho oddielu pojednávajúceho nielen o disciplinárnych odmenách a trestoch.
 
K bodom 82
 
V oblasti výkonu väzby obvinených žien sa s prihliadnutím na fyziologické a psychologické osobitnosti žien precízne ustanovujú podmienky výkonu disciplinárnych trestov spojených s izoláciou obvinených žien. Ide o  analogickú právnu úpravu, aká je obsiahnutá v ustanovení § 74 ods. 3 zákona o výkone trestu odňatia slobody.
 
K bodu 83
 
Navrhovaná formulácia „pri prijímaní“, a to v spojitosti s oboznámením sa obvineného – cudzinca resp. osoby bez štátnej príslušnosti s právami a povinnosťami podľa tohto zákona (a teda aj s právom obracať sa na menované orgány), korešponduje s pravidlom 15.2 európskych väzenských pravidiel, kde sa uvádza, že všetkým väzňom majú byť poskytnuté informácie o pravidlách upravujúcich väzenskú disciplínu a o ich právach a povinnostiach vo väzenskom zariadení pri prijatí, resp. pri prijímaní, teda ide o konkrétny časový okamih – okamih prijímania obvineného, ktorý však nemožno stotožňovať s časovým okamihom  resp. s časovým intervalom „po prijatí“, ako to vyvstáva zo súčasného znenia predmetného ustanovenia.
 
Zároveň sa zosúlaďuje poznámka pod čiarou s platným právnym stavom.
 
K bodu 84
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu v nadväznosti na zmenu navrhovanú novelizačným bodom 59 (odkaz 19a a poznámka pod čiarou k odkazu 19a boli do návrhu zákona zapracované za účelom zachovania postupnosti pri číslovaní jednotlivých odkazov v normatívnom texte právneho predpisu; vychádzajúc z uvedeného je potrebné odkaz v predmetnom ustanovení prečíslovať a následne vypustiť znenie poznámky pod čiarou k odkazu 33). 
 
K bodu 85 
 
Skutočnosť, že obvinený môže spôsobiť škodu aj na majetku štátu v správe generálneho riaditeľstva zboru (napr. na motorovom vozidle umiestnenom v ústave) je nevyhnutné expressis verbis obsiahnuť aj v ustanovení pojednávajúcom o zodpovednosti obvineného za škodu spôsobenú zavineným porušením povinnosti alebo zákazu počas výkonu väzby. 
 
Ustanovenie o kompetencii konať a rozhodnúť o škode, ak škoda neprevyšuje trojnásobok minimálnej mzdy (napr. v prípade poškodenia vybavenia cely, ústavného odevu a pod.) sa presúva do všeobecnej úpravy konania o mimozmluvných zodpovednostných režimoch a disciplinárnych deliktoch (návrh novej ôsmej hlavy - Konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby).
 
K bodu 86
 
Ide o zosúladenie poznámky pod čiarou so súvisiacim ustanovením Trestného poriadku.
 
K bodu 87
 
Keďže mladiství ani ich rodiny v súlade s pravidlom 37 Odporúčania Rec(2008)11 Výboru ministrov Rady Európy členským štátom o Európskych pravidlách pre mladistvých páchateľov vystavených sankciám alebo opatreniam v zásade nehradia náklady na výkon alternatívnych trestov a opatrení, uvedené sa navrhuje zohľadniť aj v spojitosti so súvisiacim ustanovením pojednávajúcim o oslobodení od povinnosti nahradiť štátu trovy spojené s výkonom väzby.
 
K bodom 88 a 90
 
Ústavu vznikajú pri „neštandardnom“ správaní obvineného (útek, zneužívanie zdravotnej starostlivosti) alebo zabezpečení „nadštandardných“ služieb (napr. návšteva obvineného alebo odsúdeného v inom ústave) na základe žiadosti obvineného zvýšené náklady. Nakoľko aj život vo výkone väzby sa má čo najviac približovať civilnému životu, je prirodzené požadovať od väznených osôb úhradu nákladov vynaložených tým ktorým ústavom alebo Policajným zborom (považuje sa za príjem ústavu). Navrhovaná úprava nadväzuje na skutočnosť, že  platné znenie odseku 2 je vzhľadom na zmenu navrhovanú novelizačným bodom 26 bezpredmetné, rovnako smeruje k systematickému rozdeleniu zvýšených trov výkonu trestu a dopĺňa aj povinnosť odsúdeného uhradiť zvýšené trovy výkonu trestu vynaložené ústavom na toxikologický rozbor, ak bol tento vyhodnotený ako pozitívny.
 
K bodu 89
 
Ide o zmenu nadväzujúcu na zmenu  navrhovanú novelizačným bodom 9 (viď odôvodnenie k novelizačnému bodu 9).
 
K bodom 91, 92 a 94
 
Z dôvodu presnejšieho charakterizovania podmienok neúčelnosti vymáhania pohľadávok od obvinených, ktorí sú cudzinci, a formulácie podmienok vyplývajúcich z aplikačnej praxe sa navrhovanou úpravou spresňujú ustanovenia týkajúce sa možnosti zboru trvale upustiť od vymáhania trov spojených s výkonom väzby a zvýšených trov výkonu väzby.
 
Novým ustanovením odseku 3 sa zabezpečí, aby pohľadávky, ktoré sú vyhodnotené ako nevymožiteľné (uplynutím prekluzívnej lehoty), nezaťažovali evidenciu pohľadávok zboru. Z aplikačnej praxe a evidencie pohľadávok zboru, pri zohľadnení špecifík vymáhania pohľadávok za trovy výkonu väzby, trovy výkonu trestu odňatia slobody a škody na majetku štátu v správe ústavu vyplýva, že zbor eviduje vo väčšej miere ako iné subjekty takéto nevymožiteľné pohľadávky, a to predovšetkým vzhľadom na charakter dlžníkov, ktorými sú obvinení a odsúdení, resp. bývalí obvinení a bývalí odsúdení. Znižovaním objemu starých – nevymáhateľných pohľadávok sa rozšíri priestor na vymáhanie zostávajúcich  - „aktívnych“ pohľadávok voči dlžníkom, u ktorých je predpoklad vymoženia a naplnenia príjmu štátneho rozpočtu.
 
Novým ustanovením odseku 9 sa zavádza úprava disponovania správcu pohľadávky s preplatkom na pohľadávke tak, aby sa uhradili všetky ostatné nedoplatky obvineného, aj s ohľadom na efektívne  vysporiadanie sa s takýmito prípadmi.  Preplatok na trovách alebo škode na majetku štátu (ak existoval aj po prípadnom uspokojení iných pohľadávok) je zbor povinný vrátiť odosielateľovi finančných prostriedkov. V prípade, že finančné prostriedky boli zaslané ústavu poštovým poukazom, vznikajú zboru ďalšie náklady (v súlade s poštovými platobnými podmienkami) na zaslanie preplatku odosielateľovi (často aj opakované), a preto navrhovanou právnou úpravou sa tak zamedzí povinnosti vracať malé sumy z preplatku, kedy náklady sú často vyššie ako preplatok.
 
K bodu 93
 
Ide o zmenu súvisiacu so zmenou navrhovanou novelizačným bodom 85.
 
K bodu 95
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu vnútorného odkazu súvisiacu s návrhom zmeny ustanovenia § 23 zákona.
 
K bodu 96
 
Navrhovaná zmena sa javí byť zreteľnejšou nielen z hľadiska postupnosti jednotlivých krokov pri úmrtí obvineného, ale aj vzhľadom na skutočnosť, že citácia poznámky pod čiarou k odkazu 41 sa dopĺňa o ustanovenie § 30 zákona č. 131/2010 Z. z. o pohrebníctve, podľa ktorého ak do 96 hodín od úmrtia obvineného nikto nezabezpečí pochovanie, pochovanie zabezpečí obec, na ktorej území došlo k úmrtiu (obec, v ktorej katastrálnom území sa ústav nachádza).
 
K bodu 97
 
Charakteristickým a spoločným znakom všetkých mimozmluvných zodpovednostných režimov (zodpovednosť za škodu vo výkone väzby, zodpovednosť za zvýšené trovy výkonu väzby) a disciplinárnych deliktov, ktoré vznikajú v rámci úpravy špecifických spoločenských vzťahov verejnoprávnej povahy, resp. trestnoprávnej povahy výkonu väzby, je osobitný subjekt – väznená osoba, ktorá je v špeciálnom vzťahu zabezpečujúcom nútený výkon súdneho rozhodnutia obmedzujúceho osobnú slobodu. Cieľom navrhovaného - jednotne upraveného postupu, ktorý sa použije na rozhodovanie o právach a povinnostiach väznených osôb (prípadne ďalších zákonom určených účastníkov konania) vyplývajúcich z taxatívne vymedzených hmotnoprávnych častí zákona (predmet konania), je na základe osobitosti subjektu, teoretických poznatkov a empírie praxe vytvoriť konanie sui generis, ktoré bude zodpovedať európskym štandardom a  zjednodušeným, prehľadným a väzneným osobám čitateľným postupom posilní právne istoty účastníkov konania a účinné a efektívne vyvodzovanie zodpovednosti. 
 
Doterajšia prax od účinnosti zákona potvrdila, že podporné použitie Správneho poriadku na konanie vo veciach mimozmluvných zodpovednostných režimov a disciplinárnych deliktov (ďalej len „konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby“) nevyhovuje, pretože vzťahy v oblasti výkonu väzby patria do právnej úpravy verejného práva trestnoprávneho charakteru a rozhodovanie o nich nemožno považovať za rozhodovanie správneho orgánu v oblasti verejnej správy, keďže ide výlučne o právomoc, ktorá vyplýva z ustanovení zákona a týka sa veci, ktorá súvisí s inštitútmi Trestného poriadku (Uznesenie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky 6Sžo/53/2011 z 20. marca 2012).
 
Navrhovaná úprava konania vo veciach súvisiacich s výkonom väzby je na podmienky výkonu väzby upravená dostatočne podrobne. Pre úplnosť je však potrebné upraviť vzťah medzi zákonom a Správnym poriadkom. Navrhovanou právnou úpravou sa upravujú procesné podmienky, ktoré musia byť splnené, aby prebehlo konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby, z hľadiska oprávneného orgánu (§ 60b), zo strany účastníkov konania (§ 60c), ale aj z pohľadu podmienok začatia konania (§ 60d). Ak sa konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby začalo, oprávnený orgán je povinný vo veci konať a rozhodnúť, účastník konania má procesné práva a povinnosti a plynie lehota na rozhodnutie (30 dní od začatia konania; vo zvlášť zložitých prípadoch 60 dní), ktorej začiatok sa viaže na prvý úkon urobený oprávneným orgánom voči účastníkovi konania (takýmto úkonom môže byť napríklad žiadosť oprávneného orgánu o vyjadrenie k disciplinárnemu previneniu obvineného zaevidovaná na predpísanom tlačive, resp. iné zákonom neformalizované oboznámenie účastníka konania s jeho začiatkom, z ktorého musí byť zrejmé, v akej veci sa konanie začína s uvedením miesta, času, prípadne iných okolností, za akých k nemu došlo). 
 
Aby procesný úkon vyvolal právne účinky voči účastníkovi konania, musí byť takáto osoba s jeho obsahom oboznámená (§ 60g). Zákon ustanoví dva spôsoby oznamovania rozhodnutí. Súčasne taxatívne vymenúva, v ktorých prípadoch sa rozhodnutie vždy oznamuje doručením – rozhodnutie o trovách výkonu väzby a rozhodnutie o zhabaní veci (resp. rozhodnutie o ustanovení opatrovníka – viď novelizačný bod 80). Vo všetkých ostatných prípadoch sa rozhodnutie oznamuje vyhlásením - oznámenie rozhodnutia účastník konania iba potvrdí vlastnoručným podpisom. Rovnako sa však ustanovuje, že účastník konania má právo pri ústnom vyhlásení rozhodnutia požiadať oprávnený orgán o písomné vyhotovenie rozhodnutia; v tomto prípade je doručenie písomného vyhotovenia rozhodnutia aj dňom oznámenia rozhodnutia (okamih rozhodný pre možnosť uskutočniť ďalšie procesné úkony).
 
Návrh novej právnej úpravy preberá okrem viacerých zákonných lehôt aj ustanovenie o možnosti oprávneného orgánu určiť na vykonanie úkonu lehotu – časový úsek, ktorý má účastník konania k dispozícii na vykonanie úkonu (§ 60f). Aby bolo možné zistiť, kedy nastanú v konkrétnom prípade účinky spojené s uplynutím procesných lehôt (či už určených podľa § 60f ods. 1 alebo ustanovených zákonom), tak sa navrhovanou právnou úpravou upravujú pravidlá pre počítanie procesných lehôt (či už zákonných alebo určených oprávneným orgánom).
 
Nakoľko navrhovaná právna úprava vychádza zo zásady materiálnej pravdy, čo znamená, že konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby predpokladá dôsledné zistenie podkladov pre rozhodnutie, je povinnosťou oprávneného orgánu zistiť skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na jeho rozhodnutie, a za tým účelom si obstarať potrebné informačné podklady pre rozhodnutie, ktorých zdroje tvorí všetko, čo môže prispieť k objasneniu skutku, najmä demonštratívnym spôsobom vypočítané dôkazy. Na presné a úplné zistenie skutkového stavu nepostačuje len priznanie obvineného (oprávnený orgán je povinný vykonať ďalšie dokazovanie). Zásada voľného hodnotenia dôkazov znamená, že oprávnený orgán nie je viazaný poradím jednotlivých dôkazov, čo však neznamená, že hodnotenie je ľubovoľné – oprávnený orgán musí vychádzať zo všetkého, čo v konaní vyšlo najavo.
 
Na základe návrhu novej právnej úpravy možno konanie vo veciach súvisiacich s výkonom väzby, ktoré sa začalo (§ 60d ods. 4), skončiť buď vydaním rozhodnutia o zastavení konania, vydaním rozhodnutia vo veci samej alebo uzavretím dohody na dobrovoľné plnenie. Rozhodnutie musí obsahovať všetky predpísané náležitosti – výrok (okrem stručne a jasne formulovaného  rozhodnutia vo veci, s uvedením ustanovení právneho predpisu, podľa ktorého bolo rozhodnuté obsahuje aj určenie adresáta rozhodnutia), odôvodnenie (opisuje sa najmä podstata veci, rozbor dôkazov, závery, ktoré sa považujú za nepochybne zistené a zrozumiteľný úsudok o veci) a poučenie o odvolaní.
 
Ústav je povinný vyžadovať od väznenej osoby náhradu škody, za ktorú väznená osoba zodpovedá. Ak sa oprávnený orgán a účastník konania dohodnú na obojstranne procesne nezaťažujúcom a zmierlivom riešení škody, uzavrú o tom dohodu. Podrobnosti o obsahových a formálnych náležitostiach ustanoví všeobecne záväzný predpis, ktorý vydá Ministerstvo spravodlivosti SR na základe novo navrhovaného splnomocňovacieho ustanovenia (§ 66 písm. p)).
 
Na účel odvolacieho konania sa oproti súčasne platnej úprave jasne ustanovuje, ktorý orgán uskutočňuje konanie II. stupňa, ako i to, ktorý orgán v ňom rozhoduje. Lehoty na podanie opravného prostriedku a ustanovenia o ich odkladnom účinku vychádzajú zo súčasnej platnej právnej úpravy.
 
Do návrhu zákona sa rovnako dopĺňa spôsob výkonu rozhodnutia, kde sa postupuje podľa Správneho poriadku, s výnimkou tých skutočností, ktoré sú uvedené priamo v zákone.
 
Navrhovaná právna úprava v oblasti súdneho prieskumu rozhodnutí vydaných v konaní vo veciach súvisiacich s výkonom väzby zakotvuje v súlade s čl. 46 Ústavy Slovenskej republiky a odôvodnením uznesenia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky 6Sžo/53/2011 z 20. marca 2012 (rozhodnutie o uložení disciplinárneho trestu nemôže byť predmetom súdneho prieskumu podľa piatej časti Občianskeho súdneho poriadku ustanovujúcej správne súdnictvo, ale kontrola jeho zákonnosti je s poukazom na znenie ustanovenia § 18 ods. 1 zákona č. 153/2001 Z. z. o prokuratúre v platnom znení zabezpečená dozorom prokurátora, ktorý kontroluje  celkové zachovávanie zákonnosti v ústave, teda aj otázku disciplinárneho konania) možnosť súdneho preskúmania rozhodnutia o uložení disciplinárneho trestu v konaní obvineného, ktoré má znaky priestupku, rozhodnutia o trovách spojených s výkonom väzby, rozhodnutia o úhrade zvýšených trov výkonu väzby, rozhodnutia o náhrade škody a rozhodnutia o zhabaní veci.
 
K bodu 98
 
Za účelom eliminácie problémov v aplikačnej praxi je nevyhnutné vysporiadať sa aj s takými situáciami, keď prokurátor podá návrh na vzatie obvineného do kolúznej väzby alebo návrh na rozšírenie dôvodov väzby o dôvody kolúznej väzby podľa § 71 ods. 1 písm. b) alebo ods. 2 písm. b) Trestného poriadku. Nakoľko u takéhoto obvineného môže byť zmarený účel trestného konania (napr. realizovaním návštevy bez prítomnosti orgánu činného v trestnom konaní v čase po podaní návrhu prokurátorom), explicitne sa ustanovuje, aby od podania návrhu prokurátorom až do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia súdu o tomto návrhu bol obvinený vo väzbe v režime zodpovedajúcom kolúznej väzbe. 
 
K bodom  99 a 100
 
Rozširuje sa okruh priestorov, ktoré môžu byť na účely ochrany života a zdravia obvinených, príslušníkov zboru a iných osôb vybavené kamerovým systémom, o kompenzačnú miestnosť, do ktorej sa umiestňujú na prechodnú dobu obvinení, ktorí svojím nezvládateľným agresívnym správaním ohrozujú svoje zdravie alebo život, a o cely, v ktorých sa má vykonávať nový navrhovaný disciplinárny trest celodenného umiestnenia do cely disciplinárneho trestu. 
 
K bodu 101
 
Navrhované doplnenie vyplýva zo zákona č. 122/2013 Z. z. o ochrane osobných údajov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Pritom sa dôsledne vychádza z účelu, na ktorý sa osobné údaje vyžadujú a sú na jeho dosiahnutie nevyhnutné. Súčasne sa návrhom zákona špecifikuje zoznam osobných údajov obvineného, ktoré je ústav oprávnený spracovávať a uchovávať. Oproti súčasnej úprave zbor už nebude spracúvať údaje o príslušnosti k národnostnej menšine alebo etnickej skupine a náboženskom vyznaní obvineného (nie je potrebné na účel výkonu väzby). Na druhej strane sa legislatívne zakotvuje, že vzhľadom na účel výkonu väzby a prípadne vykonávacieho konania zbor spracúva o obvinenom aj osobné, rodinné a sociálne anamnestické údaje (dôležité z dôvodu udržiavania extramurálnych kontaktov a poskytovanie psychologických a sociálnych služieb), údaje  o zdravotnej klasifikácii (pre pracovné účely, poskytovanie zdravotnej starostlivosti a rozhodnutie o zaradení do oddielu so zmierneným režimom), údaje prevzaté z rozhodnutí organov činných v trestnom konaní a súdu oznámených ústavu a poznatky o priebehu výkonu väzby (dôležité  na účely disciplinárneho konania, zameranie kultúrnej, športovej, záujmovej a inej činnosti pre obvineného).
 
Jednu z najzávažnejších foriem agresie v penitenciárnom prostredí predstavuje reaktívna agresia väznenej osoby voči pracovníkovi zboru, ktorá môže vzniknúť aj ako dôsledok informácii, ktoré zbor získava z poznatkov o správaní odsúdeného týkajúcich sa negatívnych javov vo väzení (napr. miery prizonizácie väznenej osoby, účelovosti jej konania a iných vonkajších znakov adaptácie vo väzenskej subkultúre, prejavov jej asociálnych a antisociálnych aktivít, obranných reakcií, spôsobov konania skrytých v „druhom živote“ väznenej osoby). Navrhovanou právnou úpravou a elimináciou rizikového faktora možnej agresie sa obnoví priestor umožňujúci nerušene (bez obáv) zaznamenávať poznatky o existujúcich negatívnych javoch vo väzenskom prostredí, čo sa v konečnom dôsledku odrazí na vyššej adresnosti využívania existujúcich nástrojov procesu zaobchádzania.
 
Zároveň ide o zosúladenie poznámky pod čiarou k odkazu 45 s navrhovanou zmenou zákona č. 4/2001 Z. z. o Zbore väzenskej a justičnej stráže v znení neskorších predpisov. 
 
K bodu 102
 
Ide o legislatívno–technickú úpravu súvisiacu s doplnením odkazu na príslušnú právnu úpravu predbežnej väzby,  vydávacej väzby a väzby na zabezpečenie výkonu cudzieho rozhodnutia.
 
K bodu 103
 
Ide o zmenu súvisiacu so zmenou navrhovanou novelizačným bodom 97, ktorým sa do znenia zákona vkladá osobitná hlava podrobne pojednávajúca o konaní vo veciach súvisiacich s výkonom väzby.
 
K bodom 104 až 106
 
Rozširuje sa splnomocňujúce ustanovenie na vydanie vykonávacieho právneho predpisu. Podrobnosti o rozsahu disciplinárnej právomoci (kompetencia udeliť jednotlivé druhy disciplinárnej odmeny a uložiť disciplinárne tresty v rozsahu zákonom určených druhoch trestov), podrobnosti o zrážkach z pracovnej odmeny, nemocenských dávok a úrazových dávok a podrobnosti o konaniach vo veciach súvisiacich s výkonom väzby ustanoví všeobecne záväzný právny predpis (Poriadok výkonu väzby).
 
K bodu 107
 
Ustanovujú sa prechodné ustanovenia nielen v súvislosti s navrhovanou zmenou ustanovení pojednávajúcich o ukladaní a výkone disciplinárnych trestov, o konaní vo veciach súvisiacich s výkonom väzby, príp. o poskytovaní peňažných príspevkov obvinenému ústavom zo svojho rozpočtu alebo o čerpaní peňažných prostriedkov obvineným zo svojho osobného konta, ale aj v spojitosti s vysporiadaním sa s nevymožiteľnými pohľadávkami existujúcimi pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona.  

K čl. II 
 
Vzhľadom na rozsah navrhovaných zmien v zákone sa navrhuje, aby predseda Národnej rady Slovenskej republiky vyhlásil v Zbierke zákonov Slovenskej republiky úplné znenie zákona.

K Čl. III
 
S prihliadnutím na predpokladanú dĺžku legislatívneho procesu sa navrhuje účinnosť zákona.