Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania

Návrh zákona civilný sporový poriadok 

Spôsob pripomienkového konania	 	
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	1083  / 299 	
Počet vyhodnotených pripomienok	1083 	
		
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	342  / 68 	
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	172  / 62 	
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných	569  / 169 	
		
Rozporové konanie (s kým, kedy, s akým výsledkom)		
Počet odstránených pripomienok		
Počet neodstránených pripomienok		

Sumarizácia vznesených pripomienok podľa subjektov
Č.	Subjekt	Pripomienky do termínu	Pripomienky po termíne	Nemali pripomienky	Vôbec nezaslali	
1 .	Úrad pre verejné obstarávanie 	 	 	x 	 	
2 .	Slovenská únia nezávislého súdnictva 	 	 	 	x 	
3 .	Generálna prokuratúra Slovenskej republiky 	43 (25o,18z) 	 	 	 	
4 .	Slovenská advokátska komora 	95 (91o,4z) 	 	 	 	
5 .	Okresný súd Bratislava I 	 	 	 	x 	
6 .	Okresný súd Bratislava II 	 	 	 	x 	
7 .	Okresný súd Bratislava III 	 	 	 	x 	
8 .	Okresný súd Bratislava IV 	 	 	 	x 	
9 .	Okresný súd Bratislava V 	 	 	 	x 	
10 .	Okresný súd Malacky 	 	 	 	x 	
11 .	Okresný súd Pezinok 	 	 	 	x 	
12 .	Okresný súd Trnava 	 	 	 	x 	
13 .	Okresný súd Dunajská Streda 	 	 	 	x 	
14 .	Okresný súd Galanta 	 	 	 	x 	
15 .	Okresný súd Senica 	 	 	 	x 	
16 .	Okresný súd Piešťany 	 	 	 	x 	
17 .	Okresný súd Skalica 	 	 	 	x 	
18 .	Okresný súd Trenčín 	 	 	 	x 	
19 .	Okresný súd Bánovce nad Bebravou 	 	 	 	x 	
20 .	Okresný súd Partizánske 	 	 	 	x 	
21 .	Okresný súd Nové Mesto nad Váhom 	 	 	 	x 	
22 .	Okresný súd Považská Bystrica 	 	 	 	x 	
23 .	Okresný súd Prievidza 	 	 	 	x 	
24 .	Okresný súd Nitra 	 	 	 	x 	
25 .	Okresný súd Komárno 	 	 	 	x 	
26 .	Okresný súd Levice 	 	 	 	x 	
27 .	Okresný súd Nové Zámky 	 	 	 	x 	
28 .	Okresný súd Topoľčany 	 	 	 	x 	
29 .	Okresný súd Banská Bystrica 	 	 	 	x 	
30 .	Okresný súd Brezno 	 	 	 	x 	
31 .	Okresný súd Lučenec 	 	 	 	x 	
32 .	Okresný súd Rimavská Sobota 	 	 	 	x 	
33 .	Okresný súd Zvolen 	 	 	 	x 	
34 .	Okresný súd Žiar nad Hronom 	 	 	 	x 	
35 .	Okresný súd Revúca 	 	 	 	x 	
36 .	Okresný súd Žilina 	26 (26o,0z) 	 	 	 	
37 .	Okresný súd Čadca 	 	 	 	x 	
38 .	Okresný súd Liptovský Mikuláš 	 	 	 	x 	
39 .	Okresný súd Martin 	 	 	 	x 	
40 .	Okresný súd Dolný Kubín 	 	 	 	x 	
41 .	Okresný súd Ružomberok 	 	 	 	x 	
42 .	Okresný súd Prešov 	 	 	 	x 	
43 .	Okresný súd Bardejov 	 	 	 	x 	
44 .	Okresný súd Humenné 	 	 	 	x 	
45 .	Okresný súd Poprad 	 	 	 	x 	
46 .	Okresný súd Stará Ľubovňa 	 	 	 	x 	
47 .	Okresný súd Svidník 	 	 	 	x 	
48 .	Okresný súd Vranov nad Topľou 	 	 	 	x 	
49 .	Okresný súd Kežmarok 	 	 	 	x 	
50 .	Okresný súd Michalovce 	 	 	 	x 	
51 .	Okresný súd Rožňava 	 	 	 	x 	
52 .	Okresný súd Spišská Nová Ves 	 	 	 	x 	
53 .	Okresný súd Trebišov 	 	 	 	x 	
54 .	Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
55 .	Justičná akadémia  	 	 	 	x 	
56 .	Okresný súd Košice II 	 	 	 	x 	
57 .	Okresný súd Košice-okolie 	 	 	 	x 	
58 .	Zbor väzenskej a justičnej stráže 	 	 	x 	 	
59 .	Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied 	 	 	 	x 	
60 .	Okresný súd Veľký Krtíš 	 	 	 	x 	
61 .	Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
62 .	Národná banka Slovenska 	7 (2o,5z) 	 	 	 	
63 .	Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave 	 	 	 	x 	
64 .	Právnická fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach 	 	 	 	x 	
65 .	Právnická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave 	 	 	 	x 	
66 .	Právnická fakulta Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici 	 	 	 	x 	
67 .	Krajský súd v Žiline 	 	 	 	x 	
68 .	Krajský súd v Nitre 	 	 	 	x 	
69 .	Krajský súd v Košiciach 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
70 .	Krajský súd v Bratislave 	 	 	 	x 	
71 .	Okresný súd Košice I 	 	 	 	x 	
72 .	Notárska komora Slovenskej republiky 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
73 .	Krajský súd v Banskej Bystrici 	 	 	 	x 	
74 .	Krajský súd v Prešove 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
75 .	Súdna rada Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
76 .	Združenie sudcov Slovenska 	 	 	 	x 	
77 .	Národná asociácia sudkýň Slovenska  	 	 	 	x 	
78 .	Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
79 .	Odbor aproximácie práva sekcie vládnej legislatívy Úradu vlády SR 	11 (11o,0z) 	 	 	 	
80 .	Štatistický úrad Slovenskej republiky 	6 (6o,0z) 	 	 	 	
81 .	Úrad pre reguláciu sieťových odvetví 	 	 	 	x 	
82 .	Špecializovaný trestný súd 	 	 	 	x 	
83 .	Správa štátnych hmotných rezerv Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
84 .	Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky 	102 (101o,1z) 	 	 	 	
85 .	Ministerstvo pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky 	7 (7o,0z) 	 	 	 	
86 .	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky 	5 (0o,5z) 	 	 	 	
87 .	Krajský súd v Trnave 	 	 	 	x 	
88 .	Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky 	75 (62o,13z) 	 	 	 	
89 .	Republiková únia zamestnávateľov 	29 (6o,23z) 	 	 	 	
90 .	Ministerstvo obrany Slovenskej republiky 	23 (22o,1z) 	 	 	 	
91 .	Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky 	34 (34o,0z) 	 	 	 	
92 .	Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
93 .	Slovenská komora exekútorov 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
94 .	Krajský súd v Trenčíne 	 	 	 	x 	
95 .	Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky 	13 (13o,0z) 	 	 	 	
96 .	Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky 	11 (1o,10z) 	 	 	 	
97 .	Úrad vlády Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
98 .	Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
99 .	Slovenský zväz výrobcov tepla 	 	 	 	x 	
100 .	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky 	45 (43o,2z) 	 	 	 	
101 .	Ministerstvo financií Slovenskej republiky 	20 (19o,1z) 	 	 	 	
102 .	Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky 	61 (60o,1z) 	 	 	 	
103 .	Najvyšší súd Slovenskej republiky 	129 (126o,3z) 	 	 	 	
104 .	Odborový zväz Justície v SR 	 	 	 	x 	
105 .	Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
106 .	Národný bezpečnostný úrad 	15 (3o,12z) 	 	 	 	
107 .	Ministerstvo dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky 	16 (15o,1z) 	 	 	 	
108 .	Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky 	10 (10o,0z) 	 	 	 	
109 .	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky  	 	 	x 	 	
110 .	Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky 	34 (34o,0z) 	 	 	 	
111 .	Okresný súd Námestovo 	 	 	 	x 	
112 .	Verejnosť 	13 (13o,0z) 	 	 	 	
113 .	Slovenská pošta, a.s. 	4 (1o,3z) 	 	 	 	
114 .	Sociálna poisťovňa 	8 (7o,1z) 	 	 	 	
115 .	Slovenská asociácia poisťovní 	45 (21o,24z) 	 	 	 	
116 .	Slovnaft a.s. 	58 (17o,41z) 	 	 	 	
117 .	Úrad na ochranu osobných údajov Slovenskej republiky 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
118 .	Slovenská informačná služba 	4 (0o,4z) 	 	 	 	
119 .	Slovenské národné stredisko pre ľudské práva 	7 (3o,4z) 	 	 	 	
120 .	Poslanec NR SR Miroslav Beblavý 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
121 .	Liga za ľudské práva 	6 (0o,6z) 	 	 	 	
122 .	Klub 500 	101 (0o,101z) 	 	 	 	
123 .	Združenie miest a obcí Slovenska 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
124 .	Asociácia poskytovateľov spotrebiteľských úverov SR 	9 (0o,9z) 	 	 	 	
125 .	Národná rada občanov so zdravotným postihnutím v SR  	1 (0o,1z) 	 	 	 	
126 .	Slovenská obchodná a priemyselná komora 	 	 	x 	 	
	SPOLU	1083 (784o,299z) 	0 (0o,0z) 	8 	76 	

Vyhodnotenie vecných pripomienok je uvedené v tabuľkovej časti.

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:	
O – obyčajná	A – akceptovaná	
Z – zásadná	N – neakceptovaná	
	ČA – čiastočne akceptovaná	

Subjekt	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob vyhodnotenia	
GP SR 	1. K čl. 2 ods. 1 
Za slová „ochrana ohrozených alebo porušených subjektívnych práv“ navrhujeme vložiť slová „a právom chránených záujmov“. 

Účelom zákona má byť nielen ochrana subjektívnych práv, ale aj ďalších právom chránených záujmov, ktoré priamo nemajú povahu subjektívneho práva. Vyplýva to napríklad priamo z § 75 návrhu Civilného sporového poriadku, kde u intervenienta v konaní nejde o uplatňovanie priamo jeho subjektívnych práv, ale jeho právneho záujmu. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	2. K čl. 3 ods. 1 
Slová „verejným poriadkom“ navrhujeme nahradiť slovami „dobrými mravmi“. 

Odôvodnenie: 
Civilný sporový poriadok (ďalej len „zákon“) má chrániť súkromnoprávne vzťahy v občianskej spoločnosti. Preto je podľa nášho názoru vhodnejšie, aby pri interpretačných pravidlách uvedených v čl. 3 ods. 1 boli uvedené dobré mravy, a to z dôvodu, že verejný poriadok je pojem administratívnej vedy a je ho možné chápať ako určitý stav v spoločnosti, ktorý chce zákonodarca dosiahnuť uplatňovaním štátnej moci. Na rozdiel od toho dobré mravy sú normatívnym systémom, ktorý si vytvára sama občianska spoločnosť a ktorý súvisí so stupňom vývoja občianskej spoločnosti nezávisle od vôle zákonodarcu. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Pojem verejný poriadok je širší pojem, ako dobré mravy, preto bol zvolený tento pojem. Dobré mravy považuje predkladtaeľ za pojem, ktorý je podmnožinou verejného poriadku. V CMP sa nachádza práve pojem dobré mravy. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	3. K čl. 8 
V čl. 8 navrhujeme za slová „v súlade s princípom hospodárnosti“ vložiť slová „a bez zbytočného odkladu“, aby aj v základných princípoch bola vyjadrená koncentračná zásada, ktorá sa navrhuje v rámci novej úpravy dokazovania. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje princíp koncentrácie za dostatočne vyjadrený v paragrafovom znení návrhu zákona. 	
GP SR 	4. K čl. 10 ods. 3 
Odporúčame zvážiť, či by nebolo vhodné doplniť aj sankciu pre prípad nedodržania lehoty, pretože v aplikačnej praxi je takáto lehota len „procesnou“ lehotou, jej nedodržanie nebude mať žiadny dopad na účastníka konania. Vhodnou sankciou by mohla byť strata možnosti urobiť procesný úkon neskôr. 
 	O 	N 	sankcia je v tomto prípade vyjadrená prostredníctvom sudcovskej koncentrácie konania, súd nemusí prihliadať na prostriedky porcesného útoku a obrany, ak nie sú podané včas.  	
GP SR 	5. K § 5 a 6 ods. 1 
Podstatná časť sporov, ktoré mali najprv byť prejednané v rozhodcovskom konaní, sa dotýka úverov poskytovaných rôznymi subjektmi, a teda ide o ochranu spotrebiteľa. Z tohto dôvodu považujeme za vhodné, aby žalovaný mohol pri prvom úkone na súde žiadať, aby spor prejednal súd a nie rozhodca. 
 	O 	N 	rozhodcovská zmluva je pre obe strany záväzná, okrem prípadov podľa zákona o spotrebiteľskom rozhocovskom konaní. 	
GP SR 	6. K § 14 ods. 1 
Nepovažujeme za praktické, aby sa všeobecný súd fyzickej osoby určoval len podľa trvalého pobytu, pretože v mnohých prípadoch tieto osoby trvalý pobyt nemajú. 
 	O 	N 	situáciu, kedy osoba nemá trvalý pobyt rieši predkladateľ v ďalších ustanoveniach zákona. 	
GP SR 	7. K § 23 a 25 
Považujeme za nepraktické, aby pre celé územie Slovenskej republiky bol určený iba jeden okresný súd, a to pre spory z priemyselného vlastníctva v Banskej Bystrici a pre spory z hospodárskej súťaže v Bratislave. Z hľadiska hospodárnosti súdneho konania a aj kvôli rozličnosti právnych názorov považujeme za vhodné, aby boli určené tri príslušné súdy, tak ako to je uvedené v § 24. 
 	O 	N 	z dôvodu nízkeho počtu vecí v namietaných agendách a z dôvodu potreby špecializácie bola príslušnosť určená tak, ako je uvedené v § 23 a 25. 	
GP SR 	8. K § 37 ods. 2 
Za slová „bez rozhodnutia“ navrhujeme vložiť slovo „najbližšie“. 
 	O 	N 	predkldateľ považuje právnu úpravu za dostatočne jasnú. 	
GP SR 	9. K § 43 ods. 3 
Upozorňujeme, že minister spravodlivosti Slovenskej republiky listom z 15. mája 2013 vyhovel zásadnej námietke prvého námestníka generálneho prokurátora Slovenskej republiky v tom smere, že veľký senát bude povinný si vyžiadať stanovisko od generálneho prokurátora Slovenskej republiky. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	10. K § 48 ods. 1 
Lehota siedmich dní na uplatnenie námietky zaujatosti je podľa nášho názoru veľmi krátkou. V praxi účastník konania v takejto lehote ani nie je v stave dohodnúť stretnutie so svojím právnym zástupcom, nieto ešte uplatniť samotnú námietku. Za optimálnu dĺžku lehoty považujeme 15 pracovných dní. V tejto súvislosti by bolo vhodné upraviť aj korešpondujúce lehoty v § 49 ods. 1 a § 49 ods. 2. 
 	O 	N 	predkladateľ považuje lehotu za dostatočnú, cieľom je zefektívnenie a zrýchlenie konania. 	
GP SR 	11. K § 49 ods. 1 
Z uvedeného ustanovenia nie je zrejmé, komu súd predloží vec na rozhodnutie v prípade, ak bude namietaný sudca Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, subjekty sa na riešení dohodli, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	12. K § 58 ods. 2 
Za prvú vetu navrhujeme vložiť vetu, ktorá znie: „O tomto rozhodnutí, ako aj o prípadnom rozhodnutí o zastavení konania, súd bezodkladne vyrozumie možných dedičov, ktorí sú účastníkmi neskončeného dedičského konania a ktorí sú súdu známi.“. 

Budúci dediči môžu dedičstvo aj odmietnuť, ak by prípadné plnenie zo sporu po poručiteľovi, ktorý je žalovanou stranou, bolo vo vyššej hodnote, ako je hodnota dedičstva, a teda by nebolo spravodlivé požadovať od nich takéto plnenie, resp. by bolo neprimerane tvrdé voči nim, keby sa o vzniku takejto situácie dozvedeli až po skončení dedičského konania. Podobne môže nastať situácia, že sa dedičia až po skončení dedičského konania dozvedia, že budú účastníkmi sporového konania po poručiteľovi na strane žalovaného, kedy aj v prípade, že nebudú súhlasiť s ďalším konaním a toto bude zastavené, môžu byť zaviazaní na náhradu značných trov konania a právneho zastúpenia žalovanej strany, o čom by bolo vhodné ich včas vyrozumieť. 
 	O 	N 	ustanovenie vnáša do CSP značnú kazuistiku, s čím sa predkladateľ nestotožňuje 	
GP SR 	13. K § 67 a 68 
V § 67 a 68 navrhujeme v poznámke pod čiarou odkazy na aspoň demonštratívny výpočet predpisov hmotného práva upravujúcich konanie za právnickú osobu a za štát. 
 	O 	N 	uvádzanie predpisov upravujúcich konanie za právnickú osobu a za štát nie je podľa názoru predkladateľa potrebné, navyše hrozí rizko obsolétnosti takejto poznámky pod čiarou. 	
GP SR 	14. K § 69 ods. 2 
Za prvú vetu navrhujeme vložiť vety, ktoré znejú: 

„Súd však týmto subjektom písomnou výzvou s určením primeranej lehoty umožní, aby si každý z nich písomným poverením doručeným súdu určil jeden subjekt, ktorý bude za tieto subjekty konať. Ak si strany určia viac ako jeden subjekt, súd určí ten subjekt, ktorý si určilo najviac strán; v prípade, že viacej subjektov obdržalo rovnaký počet poverení, rozhodne výberom spomedzi nich súd.“. 

Za spoločenstvo by v sporovom konaní, pokiaľ je to možné, mala konať osoba, ktorá všeobecne požíva dôveru účastníkov spoločenstva, a teda o jej výbere by mali prednostne rozhodnúť účastníci spoločenstva, ktorých má zastupovať. 
 	O 	N 	predkladateľ považuje úpravu za ústavokonformnú a z hľadiska hospodárnosti konania za optimálnu. 	
GP SR 	15. K § 83 ods. 3 
Je pochopiteľné, že by odborová organizácia mala oprávnenie zastupovať svojho pracovníka v pracovnoprávnych a sociálnych sporoch a právnická osoba zriadená na ochranu spotrebiteľa v spotrebiteľských sporoch, ale širší mandát nepovažujeme za vhodný a môže presahovať aj odborné schopnosti týchto subjektov. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Subjekty uvedené v tomto ustanovení môžu zastupovať strany len v sporoch s ochranou slabšej strany podľa druhej hlavy tretej časti CSP. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený.  	
GP SR 	16. K § 87 
Z predloženého návrhu vyplýva, že došlo k podstatnej redukcii návrhových aj vstupových oprávnení prokurátora oproti platnému právnemu stavu. V súčasnosti platný Občiansky súdny poriadok bol postupne doplňovaný návrhovými a vstupovými oprávneniami prokurátora, tak ako si to vyžiadala právna prax a verejný záujem. V dôvodovej správe chýba podrobnejšia analýza zo strany prokuratúry, ako sa vykonávali tie oprávnenia, ktoré z návrhu zákona vypadávajú a čo priniesli, napr. konkurz a vyrovnanie, určenie neplatnosti prevodu alebo určenie vlastníctva. Terajšia úprava návrhového oprávnenia vo veciach určenia vlastníctva nie je príliš šťastná. Umožňuje komukoľvek žiadať prokurátora o podanie žaloby v jeho právnej veci o určenie vlastníctva, mala by byť formulovaná reštriktívnejšie, avšak pokiaľ by došlo k zániku mimoriadneho dovolania, otvorí sa priestor pre existenciu súdnych sporov, do ktorých nebude mať možnosť prokurátor zasiahnuť, ale ani iný subjekt, a to ani v prípade, že by došlo k porušeniu zákona, narušeniu dobrých mravov alebo by bolo rozhodnutie súdu v rozpore s verejným záujmom. 

Návrhy Civilného sporového poriadku, Civilného mimosporového poriadku a Správneho súdneho poriadku nepreberajú platné zákonné ustanovenie § 35 ods. 5 Občianskeho súdneho poriadku. Podľa tohto ustanovenia vo veciach uvedených v odseku 2 má prokurátor právo nazerať do súdneho spisu a robiť si z neho výpisy a odpisy, ako aj má právo na informácie zo súdnych registrov. 

Toto zákonné ustanovenie využívali prokurátori pri preskúmavaní dôvodov vstupu do konania. Nahliadnutie do príslušného spisového registra, ešte pred oznámením vstupu do konania, uľahčovalo prokurátorovi prácu a umožňovalo mu zvážiť účel vstupu. Až po nahliadnutí do príslušného spisového materiálu bolo možné odôvodniť vstúpenie do konania resp. nevstúpenie do začatého konania. Napríklad na podnet podávateľa podnetu. 

Táto pripomienka platí aj na v súčasnosti platnú právnu úpravu v § 35a ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku. 

Minimálne navrhujeme v Civilnom sporovom poriadku zachovať návrhové oprávnenie prokurátora upravené v súčasnosti v § 35 ods. 1 písm. f) Občianskeho súdneho poriadku. 

Toto oprávnenie predstavuje prostriedok „ultima racio“, ktorým možno dosiahnuť odstránenie protiprávneho stavu vzniknutého pri takom nadobudnutí vlastníctva, ktorým bol porušený všeobecne záväzný právny predpis. 

Prokurátor v praxi tento prostriedok uplatňuje v podstate len subsidiárne, a to v prípadoch, v ktorých nezákonný stav vyhovuje všetkým účastníkom právneho vzťahu a tak absentuje osoba, ktorá by sa mohla obrátiť na súd, alebo ak takáto osoba síce aj existuje, ale vzhľadom na jej vek, sociálne zázemie, resp. iné objektívne skutočnosti nemožno od nej očakávať relevantnú obranu jej práv (napr. pri obetiach trestných činov). Predpokladom takejto ingerencie je vždy aj identifikácia verejného záujmu v zmysle § 3 ods. 2 zákona č. 153/2001 Z. z. o prokuratúre. 

Existencia tohto oprávnenia je potrebná najmä vo vzťahu dosiahnutia nápravy pri nezákonnom prevode obecného majetku predovšetkým v prípadoch jeho priameho prevodu osobám blízkym starostovi, poslancom obecného zastupiteľstva atď. (§ 9a ods. 6 zákona Slovenskej národnej rady č. 138/1991 Zb. o majetku obcí). 

Toto oprávnenie je rovnako nevyhnutné aj pre dôsledné uplatňovanie zákazu drobenia poľnohospodárskej pôdy (§ 21 a nasl. zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 180/1995 Z. z. o niektorých opatreniach na usporiadanie vlastníctva k pozemkom) a ochranu nedeliteľnosti spoločnej nehnuteľnosti (§ 8 zákona č. 97/2013 Z. z. o pozemkových spoločenstvách). V praxi totiž dochádza k tomu, že zmluvné strany úmyselne uzatvárajú zmluvy o prevode nehnuteľností autorizované advokátom alebo vo forme notárskej zápisnice z dôvodu, že pri takýchto zmluvách nie je v zmysle § 31 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 162/1995 Z. z. o katastri nehnuteľností a o zápise vlastníckych a iných práv k nehnuteľnostiam (katastrálny zákon) orgán katastra v rámci vkladového konania oprávnený preskúmavať ich platnosť, a teda ani súlad s vyššie uvedenými právnymi predpismi. 

V nadväznosti na vyššie uvedené je potrebné upozorniť aj na to, že predmetné návrhové oprávnenie prokurátora je de lege lata v podstate jediným efektívnym prostriedkom aj na vynucovanie dodržiavania zákona č. 140/2014 Z. z. o nadobúdaní vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	17. K § 95 
Podľa nášho názoru by prispelo k dosiahnutiu zákonodarcom sledovaného účelu aj rozšírenie možnosti predvádzania prostredníctvom obecnej polície (s prípadným doplnením kompetencie do zákona Slovenskej národnej rady č. 564/1991 Zb. o obecnej polícii). Častokrát obecní policajti majú lepšie poznatky o pobyte a pohybe osôb ako štátni policajti, ktorí pôsobia na obvodnom oddelení. 

Za úvahu by stálo aj doplnenie inštitútov predvolania a predvedenia o inštitút zaistenia svedka. To znamená, že výnimočne by mal sudca možnosť po opakovanom neúspešnom predvolávaní možnosť nechať na kratšiu dobu napr. tri dni (72 hodín) svedka zaistiť prostredníctvom orgánov polície s tým, že by následne vykonal potrebný procesný úkon - výsluch. K takémuto postupu by došlo samozrejme len celkom výnimočne, nepochybne by však prispel k disciplíne svedkov v civilnom konaní. Sme si vedomí, že v našej právnej tradícii pri zásahoch do osobnej slobody ide vždy o opatrenia v trestnoprávnej rovine, nikdy sa v civilnom procese nepoužívali, ale to je len náš tradičný náhľad na vec. Tento postup je možný nielen v anglosaskom právnom prostredí, ale aj v kontinentálnej právnej kultúre. Napríklad nemecký exekučný poriadok umožňuje obmedziť osobnú slobodu povinného za určitých okolností pri vymáhaní nepeňažných plnení. Čiže ide to aj v kontinentálnej právnej kultúre mimo sféry trestného práva. Analogicky poukazujeme na znenie § 88 nášho platného Trestného poriadku. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	18. K § 96 
V § 96 ods. 2 navrhujeme zvýšiť maximálnu hornú výšku poriadkovej pokuty na sumu 1000 eur a v odseku 3 na sumu 2000 eur. 

V návrhu zákona uvedené nízke maximálne hranice poriadkových pokút nekorešpondujú s významom, povahou a závažnosťou súdnej ochrany práv v civilnom sporovom konaní, keď dnes je možné za menej závažný dopravný priestupok uložiť pokutu v takejto výške. 
 	O 	ČA 	Predkladateľ akceptoval požiadavku na zvýšenie sumy opakovane uloženej poriadkovej pokuty na 2000 eur. Výška prvej uloženej pokuty ostáva zachovaná.  	
GP SR 	19. K § 100 a 158 
Návrh Civilného sporového poriadku prináša zásadné zmeny v inštitúte doručovania. Platí, že písomnosť adresovaná fyzickej osobe na adresu jej trvalého pobytu sa považuje za doručenú, aj keď sa táto osoba na adrese (z akýchkoľvek dôvodov) nezdržiava. 

Považujeme za akceptovateľné, aby takto prísny režim doručovania platil v prípade, ak má strana o prebiehajúcom spore vedomosť. Ak má totiž strana o prebiehajúcom spore vedomosť, vie si svoje záležitosti ohľadom doručovania zabezpečiť tak, aby predišla prípadným komplikáciám (oznámiť súdu emailovú adresu, ustanoviť si advokáta). 

Žalobca má o prebiehajúcom spore vedomosť vždy, žalovaný až po doručení žaloby. 

Malo by preto platiť, že žalovanému treba raz doručiť riadne (teda žalobu), potom nech je zodpovednosť za preberanie pošty na ňom. 

Uvedený problém má minimálne dva aspekty týkajúce sa medzinárodného práva súkromného: 

Po prvé, v zmysle nariadenia Brusel I je pre určenie právomoci súdu členského štátu rozhodujúci pobyt žalovaného (tento nie vždy korešponduje s registrovaným trvalým pobytom). Ak by teda slovenský súd konal so žalovaným, ktorému doručoval žalobu na adresu jeho trvalého pobytu, pričom zásielka sa vrátila z dôvodu, že žalovaný je adrese neznámy, nemal by vyriešenú otázku právomoci. 

Po druhé, nie je predpoklad, že v cudzine budú vykonateľné rozsudky slovenských súdov, ak slovenský súd žalobu doručoval na adresu žalovaného, hoci vedel, že sa na tejto adrese evidentne nezdržiava. Základným predpokladom vykonateľnosti cudzieho rozhodnutia je doručenie žaloby žalovanému. 

Navrhujeme preto, aby sa zaviedla osobitná úprava pri doručovaní žaloby, pričom fikcia doručenia by mala byť obmedzená na prípady, kedy žalovaný žalobu odmietol prevziať alebo kedy sa na doručovanej adrese zdržuje. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	Pripomienky boli akceptované, doručovanie bolo modifikované podľa koncepcie navrhnutej GP SR – uvedené bolo prediskutované s GP SR na rozporovom konaní dňa 30.10.2014, GP SR súhlasí, rozpor odstránený.  	
GP SR 	20. K § 101 
V § 101 navrhujeme rozšírenie možnosti doručovania aj prostredníctvom obecnej polície (s prípadným doplnením kompetencie do zákona Slovenskej národnej rady č. 564/1991 Zb. o obecnej polícii). Častokrát obecní policajti majú lepšie poznatky o pobyte a pohybe osôb ako štátni policajti. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	21. K § 110 
V § 110 považujeme za vhodné doplniť aj sankciu pre prípad nedodržania lehoty, inak bude v aplikačnej praxi takáto lehota len „procesnou“ lehotou a jej nedodržanie nebude mať žiadny dopad na účastníka konania. Vhodnou sankciou by mohla byť strata možnosti urobiť procesný úkon neskôr. 
 	O 	N 	sankcie za nedodžanie lehoty sú obsiahnuté v § 144 navrhovaného znenia. 	
GP SR 	22. K § 117 
Navrhovaný zákon nepočíta s možnosťou urobiť podanie do zápisnice pred súdom. Tento navrhovaný procesný predpis sa snaží brániť záujmy slabšej strany, avšak chýba tu taká elementárna záležitosť, že by napríklad spotrebiteľ alebo spotrebiteľská organizácia vykonali jednoduchý úkon do zápisnice. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	23. K § 129 
V písmene b) navrhujeme pojem „vyporiadanie práv“ nahradiť iným spisovným ekvivalentom, napr. usporiadanie alebo vyrovnanie: Citujem zo slovníka slovenskej lexikológie: „O slovesách vysporiadať sa a vyporiadať sa treba vedieť, že v našich normatívnych príručkách sa hodnotia ako nesprávne alebo nespisovné a nemajú oporu ani v bezpredponových slovesách (slovesá sporiadať sa a poriadať sa v spisovnej slovenčine nemáme). V slovníku slovenského pravopisu nachádzame predovšetkým slovesá vyrovnať sa, poradiť si, zvládnuť, odstrániť, usporiadať, porátať sa, teda vyrovnať dlžobu, vyrovnať sa s minulosťou, poradiť si s problémami, zvládnuť úlohu, odstrániť nedostatky, usporiadať pracovnoprávne vzťahy, porátať sa s neprajníkmi. Platí to aj pri slovesnom podstatnom mene vysporiadanie (vyporiadanie). Namiesto nespisovného spojenia majetkové vysporiadanie by teda bol vhodnejší spisovný výraz majetkové vyrovnanie alebo majetkové usporiadanie. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	24. K § 130 
Navrhované ustanovenie sa javí ako nedokončené, pretože nie je celkom zrejmé, ako má súd postupovať, ak ani po výsluchu žalobca nevezme žalobu späť. 
 	O 	N 	súd bude ďalej konať podľa všeobecnej úpravy a rozhodne vo veci. 	
GP SR 	25. K § 146 ods. 2 
Uvedené ustanovenie v navrhovanom znení sa javí byť ako nadbytočné. 
 	O 	N 	ustanovenie je významné o.i. aj z hľadiska otázky trov. 	
GP SR 	26. K § 168 ods. 2 písm. b) 
Sporové konanie je charakterizované okrem iného zásadou verejnosti a ústnosti. Takto sa k tejto problematike stavia aj „Dohovor“. Má sa tým predísť tajným tribunálom a utajovanému súdnictvu. Preto si nemyslíme, že by mali byť účastníci vyzývaní k tomu, aby súhlasili s konaním bez nariadenia pojednávania. Úplne postačuje, ak sa účastník konania ospravedlní a na pojednávanie sa nedostaví. 
 	O 	N 	skutočnosť, že sa strana ospravedlní a nedostaví na pojednávanie ešte neznamená, že súd môže rozhodnúť bez nariadenia pojednávania. Preto predkladateľ zotrváva v navrhovanej koncepcii. 	
GP SR 	27. K § 169 ods. 2 
V § 169 navrhujeme za odsek 2 vložiť nový odsek 3, ktorý by riešil situáciu, keď predvolanie na pojednávanie bolo doručené strane alebo jej zástupcovi v lehote kratšej ako päť dní pred termínom pojednávania. Navrhujeme úpravu, ktorá by umožňovala uskutočnenie pojednávania vtedy, ak strana alebo jej zástupca súhlasí so skrátením lehoty na prípravu. V opačnom prípade navrhujeme, aby súd bol povinný pojednávanie odročiť. 
 	O 	N 	uvedený postup závisí od konkrétnych okolností. Navrhovaná právna úprava ponecháva súdu voľnosť pri zvážení okolností, kedy ponechá stranám menej času ako 5 dní, za dodržania požiadavky aby mali dostatok času na prípravu. 	
GP SR 	28. K § 174 ods. 2 
V tomto procesnom predpise je problematické nájsť, dokedy je potrebné úkon vykonať alebo rozhodnúť súdom. V § 174 ods. 2 sa tiež použil pojem „krátko pred pojednávaním“, myslíme si, že by to mal byť presne určený počet dní, ktorý bude odôvodňovať advokáta, aby nezabezpečil na pojednávanie substitúta. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa pridržiava koncepcie arbitrárneho poriadku, v zmysle ktorej je na úvahe súdu ako posúdi včastnosť úkonov strán. 	
GP SR 	29. K § 185 ods. 2 
Nie je zrejmé, prečo bolo pri viazanosti súdu inými rozhodnutiami vylúčené rozhodnutie vydané v blokovom konaní, pravdepodobne ide o mechanické prevzatie normatívneho textu z Občianskeho súdneho poriadku, avšak na takúto výnimku podľa nášho názoru už nie je dôvod, zvlášť, keď je vydané stanovisko Občianskoprávneho kolégia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 3. októbra 2001 sp. zn. Cpj 36/2001, ktoré považuje rozhodnutie vydané v blokovom konaní za riadne a rovnocenné administratívne rozhodnutie, ktoré je preskúmateľné súdom. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	30. K § 92, 187 a nasl. 
Je potrebné považovať zaznamenávanie pojednávania s využitím technického zariadenia určeného na zaznamenávanie zvuku za krok vpred, ktorý bude mať za dôsledok zrýchlenie konania. V tomto ustanovení je však potrebné určiť, či účastník konania alebo iná osoba priamo svoj prednes diktuje do technického zariadenia. 

V súčasnosti v niektorých štátoch Európskej únie je už platná taká právna úprava, ktorá umožní vypočúvať svedka na diaľku prostredníctvom technických zariadení určených na prenos obrazu a zvuku. V tejto súvislosti poukazujeme na právnu úpravu civilného konania v Estónsku – krajine, ktorá je lídrom v e-govermente. V tejto krajine je umožnené sudcovi vypočúvať svedka jednoduchým prenosom cez počítačovú aplikáciu SKYPE, ktorá je bezplatne k dispozícii na každom počítači bez toho, aby bolo nutné investovať milióny eur do vývoja softwaru. V prípade, keď to sudca považuje v konaní za vhodné, nariadi takýto výsluch na diaľku takým spôsobom, že predvolá svedka nie na svoj súd, ale na jemu geograficky najbližší súd. Na takomto dožiadanom súde sa svedok ustanoví, vyšší súdny úradník overí jeho totožnosť, o čom spíše záznam, a následne sa spojí prostredníctvom počítača s pojednávacou miestnosťou sudcu, kde sudca pojednáva. V súdnej miestnosti sa výsluch premieta na veľkoplošnú obrazovku, protokoluje sa resp. sa nahráva. Takýmto spôsobom sa ušetrí množstvo času a peňazí pri doprave svedka na geograficky vzdialené súdy. Ďalej poukazujeme aj na nový (od 1. januára 2007) rekodifikovaný dánsky civilný proces. V zmysle § 353 Občianskeho civilného poriadku Dánska je možné vykonať sudcom predsúdny výsluch prostredníctvom telekomunikačného prostriedku (telefón, video telefón, program skype). Túto možnosť využívajú sudcovia veľmi často a tieto telefonické hovory pre dánskych sudcov sú veľmi typické, strávia pri nich viac času ako v pojednávacej miestnosti. V rámci takéhoto predsúdneho výsluchu sudca vypočuje účastníka konania k meritu veci. Telefonický rozhovor často vedú aj v konferenčnej podobe, kedy sa sudca spojí súčasne s oboma právnymi zástupcami protistrán a diskutujú spolu o podstatných otázkach sporu. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	ČA 	Predkladateľ doplnil možnosť uskutočňovania pojednávania pomocou videokonferencie. Samotný priebeh postupu podľa § 92 určí súd. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, GP SR s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	31. K § 213 ods. 2 
Odporúčame doplniť odkaz na osobitný predpis v poznámke pod čiarou. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	32. K § 217 
Koncepcie obidvoch civilných poriadkov zotrvávajú na právoplatnosti rozhodnutia po uplynutí lehoty na odvolanie. Jedine procesný predpis upravujúci konanie pred správnymi súdmi považuje rozhodnutie súdu za právoplatné vtedy, ak márne uplynula lehota na podanie kasačnej sťažnosti alebo kasačná sťažnosť je neprípustná. Napriek tomu, že tu ide o dvojstupňové súdnictvo, nič nebráni tomu, aby pri sporovom a nesporovom konaní bola tiež posunutá právoplatnosť na uplynutie lehoty na podanie dovolania. Týmto by sme vyriešili jeden zo zásadných problémov, a to rozpor medzi právnou istotou a zákonným rozhodnutím, tak ako to žiada Európsky súd pre ľudské práva. Takéto riešenie právoplatnosti bez problémov nadviaže na § 223, ktorý by bolo samozrejme treba premyslene rozpracovať. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	33. K § 246 
V § 246 navrhujeme tiež upraviť aj situáciu, že v prípade, ak sa začalo konanie na návrh prokurátora, žiaden z účastníkov nemá právo na náhradu trov konania. 
 	O 	N 	predkladateľ sa s pripomienkou nestotožnil, navrhovanú úpravu považuje spločensky únosnejšiu. 	
GP SR 	34. K § 281 a nasl. 
Oproti ustanoveniam, ktoré upravujú vo všeobecnosti sporové konanie, sú ustanovenia upravujúce spory označené ako ochrana slabšej strany absolútne nevyvážené a preferujú jedného z účastníkov konania. Tieto konania obsahujú znaky nesporového (mimosporového) konania, čo nie je vhodné v právnom predpise, ktorý upravuje typické sporové konania. Ochranu slabšej strany by sme skôr odporúčali upraviť prostredníctvom centier právnej pomoci, prípadne iných subjektov, ktoré by zabezpečovali bezplatné zastúpenie tzv. slabšej strany. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	35. K § 299 
Vzhľadom na to, že antidiskriminačný spor môže vzniknúť aj v pracovnoprávnych vzťahoch, je vhodné, aby oprávnenie zastupovať účastníka konania mala aj odborová organizácia. 
 	O 	ČA 	Definícia pracovnoprávnych sporov v § 307 sa rozšírila tak, aby sa za pracovnoprávny spor považoval aj spor, ktorý vyplýva zo zásady rovnakého zaobchádzania, ak súvisí s pracovnoprávnym sporom. 	
GP SR 	36. K § 332 
V § 332 písm. b) slovo „neučinil“ navrhujeme nahradiť gramaticky správnejším výrazom „neurobil“. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	37. K § 348 
Vylúčenie akéhokoľvek opravného prostriedku môže viesť k nezákonným rozhodnutiam a poškodeniu práv a oprávnených záujmov niektorých účastníkov konania. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MS SR text modifikovalo, GP SR s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	38. K § 415 
Z dlhoročnej aplikácie mimoriadneho dovolania v činnosti súdov je vidieť, že mimoriadne dovolanie preukázalo svoju životaschopnosť a opodstatnenie. Je namieste skonštatovať, že uvedený mimoriadny opravný prostriedok, ktorý bol zavedený do Občianskeho súdneho poriadku v roku 1998, sa ukázal ako efektívny a účinný prostriedok nápravy nezákonných rozhodnutí súdov a aj ako účinný prostriedok na zabezpečenie ochrany práv tých osôb, ktorých práva boli postupom alebo rozhodnutím súdu porušené. Od roku 1998 do konca roka 2012 napadlo na prokuratúru 21 904 podnetov, z čoho bolo podaných 2 201 mimoriadnych dovolaní. Z počtu mimoriadnych dovolaní, ktorým najvyšší súd vyhovel, je tiež zrejmá potreba existencie tohto mimoriadneho opravného prostriedku v slovenskom právnom prostredí. Zo štatistiky generálnej prokuratúry vyplýva, že zhruba v každej desiatej preskúmanej veci bolo podané mimoriadne dovolanie na Najvyšší súd Slovenskej republiky. Z podaných mimoriadnych dovolaní bolo úspešných zhruba 75 %, čo tiež potvrdzuje oprávnenosť ďalšej existencie tohto inštitútu v novom civilnom procese. Častokrát sa mimoriadnym dovolaním riešia závažné právne veci, ktoré sú v prípade výkonu rozhodnutia nezákonných rozsudkov spôsobilé zapríčiniť vznik škody, príp. ťažko odvrátiteľné následky fyzickým osobám, právnickým osobám alebo štátu. Naviac ani judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva (ďalej len „ESĽP“) absolútne nevylučuje použitie tohto mimoriadneho opravného prostriedku a považuje ho v určitej miere za prípustný. Potreba takéhoto opravného prostriedku vyplýva aj z krátkej komparácie opravných prostriedkov niektorých štátov Európskej únie, z ktorej vyplýva, že nie je až takým výnimočným zjavom, ak je prokurátor alebo generálny prokurátor oprávnený podávať opravné prostriedky. 

Úplné vypustenie tohto mimoriadneho opravného prostriedku z civilného procesu môže znamenať krok späť pri ochrane práv a oprávnených záujmov fyzických a právnických osôb, ale aj štátu v civilnom procese. 

ESĽP interpretuje článok 6 (právo na spravodlivý proces) Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „dohovor“) tak, že základným aspektom vlády práva je princíp právnej istoty, ktorý okrem iného vyžaduje, aby konečné rozhodnutia súdov neboli opätovne preskúmavané. Právo na spravodlivý proces, v súlade s princípom res judicata, zahŕňa požiadavku, aby bolo konečné súdne rozhodnutie nezmeniteľné. Táto interpretácia bola prijatá v prípade BRUMARESCU v. RUMUNSKO (Application no. 28342/95) a neskôr rozvíjaná v ďalších početných prípadoch. 

ESĽP však pripúšťa určité zásahy do konečných súdnych rozhodnutí, ako výnimku zo zásady právnej istoty a zo zásady res judicata, ak je takýto zásah odôvodnený potrebou nápravy extrémnej chyby súdneho rozhodnutia. 

Ďalej uvedené prípady sa týkajú civilných nárokov, o ktorých bolo rozhodnuté konečným rozsudkom, pričom konečný rozsudok bol následne zrušený rozhodnutím vyššieho súdu. ESĽP v týchto prípadoch nezistil porušenie článku 6 dohovoru. 

PROTSENCO v. RUSKO (Application no. 13151/04) , § 33: Súd má za to, že uvedené okolnosti boli vzhľadom na svoju povahu a význam také, že ospravedlňovali zrušenie konečného rozsudku; toto zrušenie nebolo nezlučiteľné s princípom právnej istoty. 

TISHKEVICH v. RUSKO (Application no. 2202/05) , § 23: Súd pripomína, že v záujme rešpektovania princípu právnej istoty, ktorý je implicitne vyjadrený v článku 6, konečné rozsudky by mali vo všeobecnosti zostať nedotknuté. Zrušené môžu byť iba za účelom nápravy fundamentálnych chýb (pozri Ryabykh v. Russia, číslo 52854/99, § 51-52, ECHR 2003 – IX). 

LENSKAYA v. RUSKO (Application no. 28730/03) , § 40: Súd konštatuje, že vady vykonané obvodným a krajským súdom boli, vzhľadom na ich povahu a vplyv, postačujúce na to, aby odôvodnili opätovné otvorenie konania. Ponechanie takýchto vád bez nápravy by malo závažný vplyv na spravodlivosť, integritu a verejnú reputáciu súdneho procesu. 

Vzhľadom na uvedené, opravný prostriedok generálneho prokurátora môže byť v konkrétnom prípade zlučiteľný s judikatúrou ESĽP za predpokladu, že súdne rozhodnutie trpí tak závažnými chybami, že nevyhnutnosť ich nápravy prevažuje nad princípom právnej istoty a princípom res judikata. 

Judikatúra ESĽP bola premietnutá do Odporúčania výboru ministrov členským štátom o úlohe prokurátorov v netrestnej oblasti (Recommendation CM/Rec (2012)11. Vo vzťahu k mimoriadnemu dovolaniu má význam bod 22 Odporúčania: „Za účelom dosiahnutia súladu s princípmi právnej istoty a res judicata, dôvody, na základe ktorých môže prokurátor podať návrh na preskúmanie konečného rozhodnutia súdu by mali byť obmedzené na výnimočné prípady a preskúmanie by malo byť vykonané v rozumnej lehote. Okrem prípadov, kedy sa preskúmanie netýka práv a povinností účastníkov konania vymedzených v preskúmavanom rozhodnutí, účastníci konania by mali byť informovaní (rozumej o začatí konania o preskúmanie konečného rozhodnutia) a ak si to želajú, mali by mať možnosť zúčastniť prieskumného konania.“. 

Z uvedeného vyplýva, že existuje reálna možnosť zachovania inštitútu mimoriadneho dovolania v našom právnom poriadku. Jeho aplikácia by mala byť umožnené iba na nápravu extrémnych chýb súdnych rozhodnutí. 

Navrhované paragrafové znenie: 

DOVOLANIE GENERÁLNEHO PROKURÁTORA 

§ 

(1) Proti právoplatnému rozhodnutiu súdu je prípustné dovolanie generálneho prokurátora, ak to vyžaduje ochrana práv a túto ochranu nie je možné v čase podania dovolania generálneho prokurátora dosiahnuť inými právnymi prostriedkami. 

(2) Dovolanie generálneho prokurátora je prípustné iba za predpokladu, že právoplatným rozhodnutím súdu boli porušené práva tak závažným spôsobom, že porušenie práv má vplyv na spravodlivosť, integritu a verejnú reputáciu súdneho konania a ak potreba zrušiť právoplatné rozhodnutie prevyšuje nad záujmom zachovania jeho nezmeniteľnosti a nad princípom právnej istoty. 

(3) Generálny prokurátor podá dovolanie iba na základe podnetu účastníka konania alebo osoby dotknutej právoplatným rozhodnutím súdu. 

§ 

Dovolanie generálneho prokurátora nie je prípustné proti rozhodnutiu súdu, ktorým sa rozhodlo o dovolaní alebo o dovolaní generálneho prokurátora. 

§ 

Dovolanie generálneho prokurátora možno podať len proti tomu výroku súdneho rozhodnutia, ktoré účastník konania alebo osoba dotknutá týmto rozhodnutím namieta. 

§ 

Dovolanie podáva generálny prokurátor na dovolacom súde do jedného roka od právoplatnosti rozhodnutia súdu. 

§ 

(1) V dovolaní generálneho prokurátora sa musí popri všeobecných náležitostiach podania uviesť, proti ktorému rozhodnutiu smeruje, v akom rozsahu a z akých dôvodov sa toto rozhodnutie napáda. 

(2) Rozsah dovolania generálneho prokurátora možno meniť len v lehote uvedenej v § ...... Dôvody možno meniť až do vyhlásenia rozhodnutia. 

§ 

Dovolanie generálneho prokurátora doručí dovolací súd účastníkom konania na vyjadrenie. 

§ 

V konaní o dovolaní generálneho prokurátora platia primerane ustanovenia o konaní na dovolacom súde (§ ... až ...), ak tento zákon neustanovuje niečo iné. 

§ 

Rozhodnutie o dovolaní generálneho prokurátora doručí dovolací súd účastníkom konania a generálnemu prokurátorovi. 

Slovenská republika nie je v práve kontinentálnej Európy v možnosti generálneho prokurátora podať opravný prostriedok výnimkou. Aj v iných krajinách je na podanie opravného prostriedku oprávnená aj iná osoba, odlišná od účastníka konania. Obdobnú situáciu vidíme aj v Poľsku, Maďarsku, Slovinsku, Francúzsku, Litve a v Českej republike. V spomenutých štátoch je pomerne silné postavenie generálneho prokurátora alebo štátneho zástupcu, pričom v Európe sú aj štáty, kde prokurátor vystupuje v občianskom súdnom konaní obmedzene, a to v Rakúsku, Nemecku a Taliansku. V niektorých štátoch môže opravné prostriedky podávať aj ombudsman. Najširšie oprávnenia v občianskom súdnom konaní má zo spomenutých štátov generálny prokurátor v Poľsku. Je oprávnený podať odvolanie proti každému súdnemu rozhodnutiu, ktoré je možné odvolaním napadnúť. Naviac môže podať aj kasačné dovolanie z dôvodov nesprávneho právneho posúdenia veci, prípadne ak boli porušené procesné predpisy, ak tak už neurobil účastník konania. V Maďarsku môže generálny prokurátor podať návrh na obnovu konania, ak tak neurobil už účastník konania, a to aj bez toho, že by predtým vstúpil do samotného súdneho konania. V Slovinsku je od roku 2008 v systéme opravných prostriedkov zahrnutá aj žiadosť na ochranu zákonnosti podávaná Najvyššiemu súdu Slovinska, ktorá je v dispozícii generálneho prokurátora a je prípustná vtedy, keď nie je možné použiť revíziu súdneho rozhodnutia. Silné postavenie má aj štátny zástupca vo Francúzsku, je oprávnený podávať návrhy a opravné prostriedky vo veciach týkajúcich sa opatrovníctva, rodičovstva, manželstva, konkurzu alebo likvidácie, v prípade potreby ochrany verejného záujmu je oprávnený podať odvolanie aj po uplynutí zákonnej lehoty alebo sa obrátiť sa kasačný súd s kasačnou sťažnosťou. 

Dovoľujeme si ešte podotknúť, že minister spravodlivosti Slovenskej republiky listom z 15. mája 2013 číslo 13936/2013-51 oznámil prvému námestníkovi generálneho prokurátora Slovenskej republiky, že legislatívny zámer doplnil o prepracovanie inštitútu mimoriadneho dovolania do podoby, ktorá bude súladná s judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva. 

Táto pripomienka je zásadná. 

 	Z 	N 	Otázka pripustenia inštitútu mimoriadneho dovolania v sporovej agende bola riešená v legislatívnom zámere. S týmto inštitútom už nebolo počítané. V tomto štádiu už je potrebné pokračovať v nastolenom trende, kedy dovolanie má novú právnu úpravu - okrem iného vychádza z princípu využitia riadnych opravných prostriedkov. Teda je výlučne na vôli účastníka, aby aktívne vystupoval predovšetkým v základnom konaní. Prípustnosť dovolania je tiež odlišne upravená v možnosti podrobenia dovolacieho prieskumu rozhodnutí odvolacieho súdu. Už nerozhoduje spôsob rozhodnutia odvolacieho súdu (teda či zmenil rozhodnutie prvostupňového súdu alebo ho potvrdil, ani prípustnosť dovolania nie je závislá od rozhodnutia odvolacieho súdu o pripustení dovolania) Najčastejšie bolo totiž podané mimoriadne dovolanie v prípadoch, keď odvolací súd potvrdil rozhodnutie súdu prvého stupňa a dovolanie proti svojmu rozhodnutiu nepripustil. V novej právnej úprave táto skutočnosť už nie je rozhodujúca. 
Podľa názoru predkladateľa je inštitút mimoriadneho dovolania nesúladný s judikatúrou ESĽP, keďže neprimerane zasahuje do základného princípu rovnosti strán, a to vo vzťahoch súkromnoprávnych, kde takýto zásah nie je možné odôvodniť. 
Dňa 18.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie na úrovni ministrov, na ktorom však neprišlo k zhode, ministerstvo pripomienku neakceptovalo, GP SR na svojom názore naďalej zotrváva. Rozpor trvá. 	
GP SR 	39. K § 428 
V prípade, že skutočne je snaha pomáhať v súdnych sporoch slabším subjektom, nie je vhodné naliehať na to, aby dovolací súd bol viazaný dovolacími dôvodmi. 
 	O 	N 	Povinnosť obligatórneho zastúpenia advokátom by mala poskytovať dostatočnú záruku, aby boli podania na dovolací súd prefektné a obsahovali správne dovolacie dôvody. 	
GP SR 	40. K § 448 ods. 1 
Odsek 1 navrhujeme upraviť tak, aby obsahoval aj situáciu, ak účastník konania týmto nebude mať menej práv, ako by mal v predchádzajúcej právnej úprave. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa GP SR ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
GP SR 	41. K § 449 ods. 3 
Predkladateľ návrhu zákona v predkladacej správe ani v dôvodovej správe nevysvetľuje, prečo tento procesný poriadok neupravuje konanie o zmenkovom platobnom rozkaze a šekovom platobnom rozkaze. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	 	
GP SR 	42. K § 451 
V prípade, ak dôjde k schváleniu Civilného sporového poriadku, keďže ide o úplne nový procesný predpis, nie je vhodné vzhľadom na súdne konania, aby nadobudol účinnosť napríklad v strede kalendárneho roka. Preto navrhujeme, aby nadobudol účinnosť 1. januára 2016 alebo 2017. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	ČA 	Pripomienka je čiastočne akceptovaná v tom zmysle, že legisvakančná lehota bude aspoň 1 rok a závisieť bude od reálneho schválenia kódexov NR SR. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, GP SR s riešením súhlasí, rozpor je odstránený.  	
GP SR 	43. Záver 
Záverom je potrebné povedať, že aj v tomto navrhovanom zákone chýba dostatočné množstvo lehôt, ktoré by viazali súdy rozhodovať promptne, a to napr. pri konaniach, ktoré sa dotýkajú sporového konania, ale aj osobitných druhov konaní, ako sú pracovnoprávne spory, antidiskriminačné spory, zabezpečovacie opatrenia, neodkladné opatrenia atď. Len tým, že zákon určí pri niektorých závažných druhoch súdnych konaní lehoty pre konanie a rozhodovanie súdov, je možné naplniť základný cieľ rekodifikácie civilného procesného práva na Slovensku, a to je zrýchlenie konania a tak zabrániť možným vznikov prieťahov v konaní, ktoré sú jedným z najväčších problémov v justícii a ich dôsledok každoročne vidno v sumách, ktorými postihuje ústavný súd alebo ESĽP naše súdy (Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky). 
 	O 	N 	Koncepcia už pri tvorbe Legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procensého bola schválená s čo najmenším počtom lehôt - predkladateľ túto koncepciu dodržal vo všetkých procesných civilných kódexoch.  	
SAK 	K Čl. 2 
V Čl. 2 uvedené ustanovenia sú podľa nášho názoru doposiaľ nedefinované pojmy, ako napríklad „princíp právnej istoty“, ako aj termín „ustálená rozhodcovská prax najvyšších súdnych autorít, ktoré môžu spôsobiť nejasnosť vo výklade a aplikácii zákona. Okrem toho nakoľko náš právny poriadok vychádzajúc z Ústavy, považuje za prameň práva len Ústavu, Ústavné zákony a zákony a ďalšie právne normy, ale za prameň práva sa nepovažuje judikatúra súdov, výnimkou sú len niektoré rozhodnutia Ústavného súdu SR. Zavedenie takéhoto odklonu od súčasného ako aj historicky ustáleného stavu by bolo podľa nášho názoru neprípustné a pravdepodobne aj v rozpore s Ústavou. Je pravdou, že ods. 1 čl. 2, kde sa uvádza pojem „princíp právnej istoty“ je vysvetľovaný ods. 2 toho istého článku, ale toto vysvetlenie skôr vnáša do problematiky ďalšiu komplikáciu ako objasnenie, keď sa odvoláva na „ustálenú rozhodovaciu prax najvyšších súdnych autorít“. Okrem vyššie uvedeného je aj nejasné, čo sa pod ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít má chápať (na ktoré judikáty by sa malo prihladiť a v prípade rôznych rozhodnutí ktoré by boli smerodajné). Súčasný právny stav považuje rozhodovanie súdov, či už všeobecných súdov, alebo aj Ústavného súdu SR za rozhodovanie v konkrétnych individuálnych veciach (až na výnimky čl. 125 ods. 1 Ústavy SR), ktoré nemajú všeobecnú záväznosť pre ostatné právne prípady a môžu byť len prameňom poznania pri výklade právnych noriem, ale nemôžu byť prameňom práva. Uzákonením Civilného sporového poriadku v navrhovanom znení by bolo jednoznačným odklonom od chápania nášho právneho poriadku ako kontinentálneho a došlo by k priblíženiu sa k angloamerickému právnemu poriadku, kde hlavným prameňom práva je súdna prax, súdne rozhodnutia (case law - judge made law) . Sme toho názoru, že navrhnutá formulácia čl. 2 môže zapríčiniť namiesto deklarovanej právnej istoty právnu neistotu v tom, že by sa v sporoch procesné strany mohli odvolávať na „ustálenú rozhodovaciu prax najvyšších súdnych autorít“ bez toho, aby strany poukazovali na nesúlad rozhodnutia s právnymi normami. 	O 	N 	Základné princípy, na ktorých spočíva tento zákon tvoria rámec výkladových pravidiel, v súlade s ktorými majú byť aplikované a interpretované právne normy Civilného sporového poriadku, treba ich vnímať komplexne a v spojení s ostatnými ustanoveniami CSP. Právna istota je dôležitou súčasťou práva na spravodlivý proces, preto je zmienka o nej vhodnou súčasťou princípov. Predkladateľ princípy precizoval a považuje ich znenie za zrozumiteľné a jasné. 
 	
SAK 	K Čl. 2 ods. 3 
Máme za to, že znenie článku 2 odsek 3 navrhovaného Civilného sporového poriadku (ďalej aj len „CSP“) je nepresné, nakoľko je nedôvodné hovoriť o odklone od ustálenej rozhodovacej v praxe, pokiaľ sú v prípade skutkové a právne osobitosti. O odklone je možné hovoriť jedine vtedy, ak je rozhodnutý odlišne súdny spor s rovnakým alebo obdobným právnym základom. 
Z článku 2 odsek 3 CSP pritom vyplýva, že aby sa sudca mohol odchýliť od ustálenej rozhodovacej praxe, musí nájsť vo svojej právnej veci dostatočné skutkové a právne odlišnosti (tak je si v nadväznosti na článok 2 odsek 3 CSP zrejme potrebné vykladať 
i § 210 ods. 4 CSP). Avšak v prípade, ak v prejednávanej veci nebudú skutkové a právne osobitosti v porovnaní s v minulosti prejednávanými spormi, nie je možné zo strany sudcu súdu prvého stupňa či senátu odvolacieho súdu rozhodnúť inak ako v prípade predchádzajúcej rozhodovacej činnosti, a to ani vtedy, pokiaľ by svoj právny názor patrične odôvodnili a pokiaľ by ich odôvodnenie a závery boli rozumnejšie a právne podrobnejšie ako závery, ktoré vyplývajú z ustálenej rozhodovacej praxe najvyšších súdnych autorít. CSP v navrhovanom znení teda zavádza precedenčnú záväznosť súdnych rozhodnutí. 
Domnievame sa však, že by bolo pre budúci vývoj práva u nás škodou upierať sudcom súdu prvého stupňa a súdov odvolacích možnosť podieľať sa na sudcovskej tvorbe práva i v prípade, pokiaľ svoj názor patrične odôvodnia a výslovne sa s odlišnou judikatúrou vysporiadajú. V slovenských podmienkach podľa nášho názoru nie je vhodné zakotvovať precedenčnú záväznosť súdnych rozhodnutí bez akéhokoľvek oprávnenia sudcov na súde nižších stupňov zasahovať do vývoja výkladu práva. V následne rozhodnutých sporoch totiž môže byť argumentácia účastníkov konania a ich právnych zástupcov iná, presnejšia a hlbšia, no podľa navrhovaného znenia CSP bude sudca oprávnený posúdiť takúto argumentáciu ako relevantnú len vtedy, pokiaľ nájde v prípade dostatočné skutkové a právne osobitosti. 
Máme vedomosť, že nami kritizovaný prístup záväzného výkladu pre budúce situácie zodpovedá rozhodnutiu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (ďalej aj len „NS SR“), sp. zn. 1 Cdo 185/2006 (ktorý bol osobitne publikovaný v časopise Zo súdnej praxe pod číslom 41/2013), v ktorom NS SR uviedol, že stanoviská NS SR by mali byť ostatnými súdmi akceptované. Ide však o rozhodnutie výnimočné a právnym názorom uvedeným v odbornej literatúre nezodpovedajúce. V odbornej literatúre sa napr. záväznosť osobitne uverejňovaných stanovísk NS SR vníma prakticky bez výnimky nie tak, že sudca rozhodujúci obdobnú právnu vec je povinný právny názor uvedený v danom stanovisku bez ďalšieho nasledovať, ale len do tej miery, že sudca je povinný jasne odôvodniť a uviesť argumentáciu, na základe ktorej sa od takého stanoviska odchyľuje. Avšak, podľa navrhovaného znenia civilného sporového poriadku sa bežný slovenský sudca dostane do polohy, kedy by mal len mechanicky opakovať právny názor najvyšších súdnych autorít, a to – ako už bolo uvedené - bez ohľadu i na argumentáciu strán v konaní, ktorá môže byť odlišná od argumentácie v predchádzajúcich právnych veciach. 
Aj Ústavný súd Českej republiky napríklad už dávnejšie uviedol, že sudca je viazaný zákonom, nie judikatúrou, hoc i ustálenou. Interpretácia, ktorá neumožňuje sudcovi na súde prvého stupňa či senátu na odvolacom súde odklon od doterajšej judikatúry ani v prípade jasného odôvodnenia a vysporiadania sa s daným právnym názorom (ako či chceme alebo nie vyplýva z článku 2 odsek 3 CSP), navyše zrejme už i zasahuje do nezávislosti sudcu konajúceho následne v obdobnej veci. 
Pritom v prípade, pokiaľ sa ustálená judikatúra v určitej veci ukáže ako nie najvhodnejšia, nepomáha ani ustanovenie § 43 CSP o tzv. Veľkom senáte, nakoľko pokiaľ súd prvého i druhého stupňa budú s poukazom na vyššie citovaný článok 2 odsek 3 CSP povinní rozhodnúť v zmysle aktuálnej judikatúry, vec sa na NS SR a teda ani pred Veľký senát nemusí vôbec dostať. Ako nedostatočné sa na tieto účely javí i ustanovenie § 410 ods. 1 CSP. Toto podľa súčasného znenia síce pripúšťa dovolanie i v prípade, ak „má byť dovolacím súdom vyriešená právna otázka posúdená inak“, jednak však nie je zrejmé, v koho kompetencii bude posudzovať, že ide práve o takú otázku, t.j. o otázku, ktorá by mala byť vyriešená inak, a navyše, dané ustanovenie zrejme v žiadnom prípade neoprávňuje rozhodnúť inak už sudcu súdu prvého stupňa či odvolacieho súdu. 

S ohľadom na uvedené odporúčame z článku 2 odsek 3 CSP vypustiť slová „na základe prihliadnutia k prípadným skutkovým a právnym osobitostiam individuálneho prípadu“. 
V prípade prijatia vypustenia žiadna ujma nehrozí, nakoľko ten účastník konania, v neprospech ktorého bol nový právny názor vznesený, má automaticky prípustné dovolanie, s poukazom na navrhované ustanovenie § 410 ods. 1 CSP. 
Dovoľujeme si navrhnúť nasledovné znenie Čl. 2 ods. 3: 
„Ak sa spor rozhodne inak každý má právo na dôkladné a presvedčivé odôvodnenie tohto odklonu.“. 

 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované. 
 	
SAK 	K Čl. 3 
Podobne ako v čl. 2, aj v čl. 3 sa uvádza, že zákon sa má vykladať medzi iným aj v súlade s judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva a Súdneho dvora Európskej únie. Ďalej sa uvádza, že sa to má udiať s trvalým zreteľom na hodnoty, ktoré sú nimi chránené. Aj v tomto článku sa odvoláva na výklad práva podľa judikatúry tento krát Európskeho súdu pre ľudské práva a súdneho dvora Európskej únie. Ostáva nejasné, do akej miery bude možné zákon vykladať v súlade s európskou judikatúrou. Naopak návrh zákona neuvádza právne normy európskeho práva, ktoré majú záväzný charakter ako Nariadenia a Smernice a ako budú tieto integrované do zákona a do súdnej praxe. Nariadenia sú záväzné právne akty, ktoré sú priamo použiteľné vo všetkých členských štátoch EÚ a teda ich zákon musí rešpektovať, lebo ak by došlo k nesúladu medzi zákonom a Nariadením, má Nariadenie vyššiu právnu silu. V prípade Smernice EÚ sú tieto záväzné pre členské štáty EÚ čo do výsledku, ktorý sa má dosiahnuť, pričom v niektorých prípadoch podobne ako Nariadenia, majú priamu účinnosť. Rozhodnutia Európskeho súdu pre ľudské práva ako aj Súdneho dvora Európskej únie, sú vo veľkej miere len individuálne právne akty a sú väčšinou záväzné len pre subjekt, pre ktorý sú určené, aj keď zohrávajú významnú rolu. 	O 	N 	Rešpektovanie sekundárneho práva EÚ je pre predkladateľa samozrejmé, vyplýva z Ústavy SR, ako aj z viazanosti SR medzinárodnoprávnymi záväzkami. Predkladateľ nepovažoval za nevyhnutné explicitne tieto pramene enumerovať. 	
SAK 	K Článku 4  
Zjavné zneužitie práva viazať na žalobu s následkom jej možného odmietnutia a dokonca sankcionovania, podľa nášho názoru odporuje čl. 46 ods. 1 Ústavy SR, podľa ktorého sa „každý môže domáhať svojho práva na ... súde.“ 
Pri žalobe, ktorá zjavne zneužíva právo, možno zvoliť nejaké skrátené, prísne formálne konanie, ale určite nie jej odmietnutie a dokonca sankcionovanie. 
Pri ostatných procesných úkonoch treba zvážiť, či ich odmietať, sankcionovať (s akou možnosťou obrany) alebo o nich v priebehu konania nerozhodovať a rozhodnúť o nich až pri rozhodovaní vo veci samej. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa s pripomienkou nestotožnil, ide proti koncepcii. 
 	
SAK 	K Článku 5  
Článok v podstate kopíruje znenie čl. 46 ods. 1 Ústavy, čo sa javí ako nadbytočné. 
Ak predkladateľ bude napriek tomu trvať na takomto znení, treba zvážiť, či pred slovo súd vloží aj slovo „nestranný“, keď navrhuje slovo „nezávislý“ – aby to kopírovalo text ústavy, alebo ponechá len slovo „súd“ bez ústavných prívlastkov. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladataľa je znenie ustanovenia zrejmé a nepovažuje za nevyhnutné formuláciu podstatne meniť, hoci ustanovenie bolo precizované. 
 	
SAK 	K Článku 6  
V zmysle článku 9 "Strany majú právo sa oboznámiť s vyjadreniami, návrhmi a dôkazmi protistrany a môžu k nim vyjadriť svoje stanovisko v rozsahu, ktorý určí zákon.". Toto evokuje pocit, akoby strana nemala právo na žiadne iné vyjadrenie, iba na to, čo určí zákon. Čo ak bude mať za to, že je potrebné sa vyjadriť aj k niečomu inému, čo sa v konaní vyskytlo, hoci zákon priamo neustanovuje, že má právo sa k tomuto vyjadriť? Je obava, že v praxi to môže skončiť tak, že súd nebude na také vyjadrenie strany prihliadať. S odôvodnením, že toto vyjadrenie bolo nad rámec práv strany... Uvedený postup môže spôsobiť, že súd nezistí dostatočne skutkový stav veci (obdobne to už dnes chodí v konaniach o nariadenie predbežného opatrenia - súd návrh nemusí protistrane posielať na vyjadrenie a pokiaľ súd prvého stupňa návrh zamietne a nariadi PO až odvolací súd, tak sa v podstate účastník bez akéhokoľvek vyjadrenia dozvie o návrhu protistrany až doručením samotného PO, voči ktorému nie je prípustný žiadny opravný prostriedok). 

 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožňuje s názorom pripomienkujúceho subjektu, podľa predkladateľa text zákona obavy pripomienkujúceho subjektu nenaplní. 
 	
SAK 	K Čl. 10 
Text zákona je neurčitý, ak používa pojem „niektoré procesné úkony“. Pojem treba vymedziť presnejšie, ako napr. odkazom na zákon, pričom bude pri tom-ktorom úkone uvedená minimálna dĺžka lehoty, pod ktorú sudca nemôže ísť pri určení dĺžky lehoty. 
V zmysle článku 10 ods. 3 "Súd môže určiť záväzné procesné lehoty pre niektoré procesné úkony." Pokiaľ majú byť procesné lehoty záväzné, chýba tu ustanovenie o minimálnom počte dní, ktoré musí súd pri určovaní takejto lehoty dodržať. A to najmä s prihliadnutím k ust. § 96 ods. 1/ písm. a), keďže za to možno dostať poriadkovú pokutu. 
 	O 	N 	S ohľadom na nenormatívny charakter základných princípov považuje predkladtaeľ terminológiu za dostatočnú. 
 	
SAK 	K Čl. 12  
Nie je zrejmé, čo predkladateľ zamýšľal formuláciou „spravidla sa nariaďuje ústne pojednávanie, ak zákon neustanovuje inak“. 
Ak je totiž dodatok „ak zákon neustanovuje inak“, tak slovo „spravidla“ je mätúce a môže v praxi spôsobovať výkladové problémy. 
Vypustením slova „spravidla“ sa dá s textom súhlasiť. 
 	O 	A 	 	
SAK 	K Čl. 15 ods. 1 
Súd nehodnotí (aspoň doteraz nie) tvrdenie strán. Hodnotí len dôkazy. Tvrdenie totiž nemá žiadnu dôkaznú silu, je len predmetom dokazovania. 
Preto slová „a tvrdenia strán“ treba z článku vypustiť. 
 	O 	N 	Predkladtaeľ sa nestotožnil s názorom pripomienkujúceho subjektu, uvedené ustanovenie ponechal v navrhovanom znení. 
 	
SAK 	K Čl. 16 ods. 2  
Text predmetného článku je nelogický a navyše nebezpečný. 
Na jednej strane totiž hovorí o povinnosti súdu neprihliadať na dôkazy získané v rozpore so zákonom. S touto časťou vety možno súhlasiť (opäť s vypustením slova „skutočnosti“ z dôvodov uvedených vyššie). 
Pripustiac výnimku slovami „iba ak odôvodnenosť... je predpokladaná uplatnením článku 2...“, však vzápätí dochádza k popretiu jej podstaty. V zmysle čl. 2 má totiž súd vykladať zákonné ustanovenia o.i. v súlade s princípmi, na ktorých zákon spočíva, čo znamená, že aj v súlade s princípom spravodlivosti (čl. 1). Tak prvá časť vety dáva do rozporu ustanovenia toho istého zákona – ustanovenia o nezákonnom dôkaze a ustanovenia o výklade zákona. Ak však raz zákon vymedzí, čo je nezákonný dôkaz, nie je možné toto ustanovenie negovať ani použitím všeobecného princípu. 
Okrem toho sú v ustanovení použité rôzne časy, čo tiež spôsobuje nelogickosť. V prvej časti sa hovorí o dôkazoch, ktoré súd nemá zohľadňovať, v minulom čase. V druhej časti je použitý prítomný čas („je“), čo vyvoláva dojem, ako keby mal súd prihliadať na dôkazy, ktoré sa ešte iba majú vykonať. 
 	O 	N 	Predkladtaeľ sa nestotožnil s názorom pripomienkujúceho subjektu, uvedené ustanovenie ponechal v navrhovanom znení. 
 	
SAK 	K Čl. 18 
Ak má mať toto ustanovenie záväzný charakter, musí v ňom byť definované, aké rozhodnutia sa majú na mysli. Ak to majú byť cudzie súdne rozhodnutia všeobecne, tak tie by mali mať právne účinky iba vtedy, ak budú uznané, pokiaľ nie je v osobitnom predpise uvedené niečo iné. Medzinárodné právo pozná aj princíp reciprocity (vzájomného uznávania účinkov), ktorý pri navrhovanom znení nie je zohľadnený. 	O 	ČA 	Keďže nie všetky rozhodnutia sú automaticky vykonateľné, predkladateľ ustanovenie precizoval tak, že doplnil, že cudzie rozhodnutia majú rovnaké účinky ako vnútroštátne rozhodnutia iba v rozsahu ustanovenom zákonom. 
 	
SAK 	K § 3 a k § 4 (v spojení s § 1) 
V § 3 je upravené, že súdy prejednávajú „súkromnoprávne spory a iné súkromnoprávne veci“. Takéto znenie je však v zjavnom rozpore s § 1, ktorý jasne hovorí len o sporoch. 
Ak má byť samostatný sporový poriadok, tak právomoc musí byť vymedzená len pre spory. 
 	O 	N 	Súkromnoprávny spor bude spravidla podliehať režimu CSP, a len zákon môže ako výnimku stanoviť, že súkromnoprávny spor či inú súkromnoprávnu vec nie sporového charakteru prejedná a rozhodne iný orgán dotovaný zákonnou decíznou kompetenciou. 	
SAK 	K § 5 a k § 6 
Nakoľko sa jedná o dosť zásadnú zmenu, dávame na zváženie, či môže súd prihliadať na rozhodcovskú zmluvu len na námietku žalovaného a nie „ex offo“. Súd môže zistiť z predložených dokladov, že je uzavretá rozhodcovská zmluva. Ustanovením § 5 v navrhovanom znení pôjde o dosť zásadný odklon od súčasnej praxe. 
Legislatívno technická poznámka: 
V § 5 ods. 1 je vymedzená kvalita námietky žalovaného, ktorá musí byť splnená, ak má súd na námietku prihliadať – „len ak bola uplatnená najneskôr pri prvom úkone, ktorý mu patrí“. 
V § 6 ods. 1 považujeme za nadbytočné túto kvalitu opäť zdôrazňovať, pretože z § 5 ods. 1 vyplýva, že musí byť splnená. Navyše navrhované znenie v § 6/1 je nedôsledné, pretože nepoužíva presnú formuláciu z § 5 ods. 1. Hovorí totiž len o prvom úkone, ale nie, že musí ísť o prvý úkon, ktorý patrí žalovanému. 
Navrhujeme ponechať už len slová „..námietku žalovaného“ tak, ako je použité ďalej v § 7 ods. 1. 
 	O 	N 	Ide o novú koncepciu, na ktorej predkladateľ zotrváva. 
 	
SAK 	K § 7 ods. 1 
Toto ustanovenie by bolo vhodné vyprecizovať. Ak sa niektorá zo strán neodvolá, konanie sa končí už rozhodnutím prvostupňového súdu. Ak je odvolanie podané, konanie sa končí spravidla rozhodnutím odvolacieho súdu. Vyvstáva teda otázka, v ktorom rozhodnutí bude súd odôvodňovať neprihliadnutie na námietku. Zastávame názor, že by bolo vhodné odôvodňovať neprihliadnutie na námietku už v rozhodnutí súdu prvého stupňa. 	O 	N 	Pripomienkujúci subjekt navrhuje kazuistickú úpravu, s ktorou sa predkladateľ nestotožňuje. Z dikcie je jasné, že ide už o prvostupňové rozhodnutie, súd predsa nemôže vedieť, či bude odvolanie podané. 
 	
SAK 	K § 7 ods. 2 
Odkaz na odsek 1 podľa nášho názoru nie je celkom správny, vzhľadom k tomu, že odsek 2 rieši zistenia súdu a nie námietku žalovaného ohľadom nedostatku arbitrability. Lepším riešením by zrejme bolo nahradiť vyznačený text textom: „Súd spor prejedná a rozhodne aj vtedy ak zistí...“ 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je ustanovenie v uvedenom zmysle jasné. 
 	
SAK 	K § 9 
Navrhujeme (vzhľadom na súčasnú nejednotnú aplikačnú prax súdov v tejto otázke), aby bolo doplnené ustanovenie, podľa ktorého súd vo výroku uznesenia o zastavení konania priamo uvedie nedostatok právomoci slovenského súdu na prejednanie a rozhodnutie veci. Vzhľadom na skutočnosť, že v takomto prípade žalobcovi nezostáva zachovaná lehota na podanie návrhu na súd iného štátu, bolo by vhodné, aby mal súd na zastavenie určitú lehotu. Napr. 3 mesiace od podania návrhu. V praxi sa totiž môže stať, že žalobca podá návrh na slovenský súd, ale ten zastaví konanie až o cca 2 roky a žalobcovi môže medzičasom uplynúť premlčacia doba na podanie návrhu na súd v inom štáte a pod. Právomoc by mal súd v zásade skúmať ako prvú otázku, teda skôr ako vyrúbi súdny poplatok a pod. 	O 	N 	Predkladateľ sa vyhýba kazuistickým ustanoveniam i ukladaniu lehôt, čo však neznamená, že súd môže vo veci konať ľubovoľne dlho. Súd musí rozhodnúť tak, aby nebolo porušené právo účastníka na spravodlivý proces. 
 	
SAK 	K § 10 ods. 2 
Navrhujeme doplnenie slova „právomoc“ za slová „predloží spor“, aby textácia korešpondovala s úpravou navrhovaného § 8 ods. 1 SSP. Súčasné znenie totiž evokuje stav, kedy má NS SR rozhodovať o spore, ako takom a nie o spore o právomoc. 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je zo systematického výkladu zrejmý cieľ ustanovenia. 
 	
SAK 	K § 12 
Odporúčame zvážiť, či by nebolo vhodné doplniť slovo „zásadne“ za slovo „je“ alebo na konci doplniť slová „ak tento zákon neustanovuje inak“, a to vzhľadom na navrhovanú úpravu § 27 CSP, kde je na prvom stupni osobitne vecne aj miestne príslušný krajský súd a nie okresný súd. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 18 
In fine odporúčame doplniť slová „výlučná“. Inak nebude daná príslušnosť súdu ani ak pôjde o osobitnú miestnu príslušnosť danú na výber. 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je z logického výkladu ustanovenia zrejmé, ktorá príslušnosť sa má na mysli. 
 	
SAK 	K Tretemu dielu - § 21 až 27  
Odporúčame systematicky zaradiť do Druhého dielu namiesto miestnej príslušnosti a miestnu príslušnosť zaradiť do Tretieho dielu. Kauzálna príslušnosť je totiž špecifický druh vecnej príslušnosti (možno ju nazvať aj ako osobitná vecná príslušnosť), nie miestnej, ako by sa to mohlo zo súčasného systematického zaradenia nesprávne vykladať. 
Súčasne k § 27, ak je pre veci v tomto paragrafe vecne príslušný krajský súd a funkčne príslušný Najvyšší súd, potom treba upraviť aj funkčnú príslušnosť v § 29. Možno si však položiť otázku, či je naozaj vhodné, aby v tomto jedinom prípade bol vecne príslušný krajský súd a vo všetkých ostatných sporoch vždy okresný súd. 
 	O 	N 	Predkladateľ nesúhlasí s názorom pripomienkujúceho subjektu v tejto veci, systematiku príslušnosti považuje za správnu a logickú. 
 	
SAK 	K § 28 
Existuje výnimka, v § 27 CSP a tiež výnimka v § 53 v súvislosti s prejednaním odvolania. Odporúčame na konci vety zvážiť doplnenie slov „ak tento zákon neustanovuje inak“ 	O 	A 	 	
SAK 	K § 29  
Je potrebné doplniť funkčnú príslušnosť pre rozhodovanie o dovolaní vo veciach vymedzených v § 27, resp. v § 27 upraviť kauzálnu (osobitnú vecnú príslušnosť) na okresný súd. 	O 	N 	Podľa názoru predkladtateľa je znenie ustanovenia zrejmé a požadovaná úprava vyplýva zo všeobecných ustanovení o dovolaní. 
 	
SAK 	K § 43 
Odsek 2 nerieši situáciu, kto bude predsedom, resp. siedmym členom senátu, ak člen postupujúceho senátu je súčasne predsedom príslušného kolégia, a teda by mal byť predsedom veľkého senátu. 	O 	N 	Technické záležitosti vyrieši podzákonná norma. 
 	
SAK 	K § 47 ods. 1 
Máme za to, že by mali byť doplnené slová a „§ 44 ods. 2“ za slovami „§ 44 ods. 1“. Domnievame sa, že nejestvuje dôvod, by skutočnosť, uvedenú v § 44 os. 2 nemohla namietať aj strana. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 47 ods. 2 
V zmysle § 47 ods. 2 sa musí pri námietke zaujatosti sudcu uviesť dôkaz na preukázanie svojho tvrdenia. Ťažko si v praxi predkladanie dôkaz o tom, že napr. nejaký sudca je v priateľskom vzťahu s právnym zástupcom protistrany. Prípadne ide o manželský zväzok advokáta a sudcu. S prihliadnutím k tomu, že ak tieto dôkazy nebudú predložené, resp. uvedené, na námietku zaujatosti sa neprihliada (teda sa ňou nikto nebude ani len zaoberať), je toto ustanovenie spôsobilé, v podstate každú námietku zaujatosti paralyzovať. Veď predsa častým dôvodom námietky zaujatosti je vzťah sudcu k protistrane, resp. advokátovi. Ako to je možné dokazovať? Nie je predsa zákonná možnosť predložiť napr. sobášny list sudcu a advokáta protistrany! 	O 	A 	 	
SAK 	K § 53  
Upozorňujeme, že ukladanie poriadkových pokút môže viesť k „zahlteniu“ Najvyššieho súdu SR rozhodovaním o odvolaniach strán proti uzneseniam o uložení poriadkových pokút.  	O 	N 	Proti uzneseniu o uložení poriadkovej pokuty nie je možné podať odvolanie. 
 	
SAK 	K § 57 
Ak procesná strana nemá procesnú spôsobilosť, ide o nedostatok podmienky konania ktorú podľa nášho názoru nie je možné odstrániť. Nedostatok spôsobilosti byť účastníkom konania vychádza z hmotnoprávnej spôsobilosti subjektu, ak takúto spôsobilosť nemá, nemôže vystupovať v konaní. Iná je situácia, ak takúto spôsobilosť stratí v priebehu konania. 
Navrhovaný text zákona predpokladá situáciu, že súd môže viesť konanie aj keď v čase začatia konania účastník neexistuje (napr. zomrel). Ide o rozdielnu úpravu nedostatku procesnej podmienky v porovnaní so súčasnou úpravou. Doterajšia judikatúra navyše hovorí, že v takom prípade nie je možné ani aby v konaní pokračoval súd s právnymi nástupcami účastníka. 
Otázka preto znie, či je správne, aby súd v takomto konaní mohol pokračovať ďalej. Ak áno, ako má, resp. môže postupovať. Podľa navrhovaného textu to vyzerá, že súd môže vo veci bez obmedzení ďalej konať. Vyplýva to zo slov, že „súd konanie zastaví, ak sa nedostatok nezhojí do okamihu rozhodnutia súdu“. Dá sa predpokladať, že sa má na mysli rozhodnutie vo veci samej? Ak áno, vie si niekto predstaviť, ako môže súd zisťovať skutkový stav veci? 
Ak sa má na mysli rozhodnutie o zastavení konania, tak je namieste položiť si otázku, ako možno tento nedostatok zhojiť, keď to zákon neupravuje. Tak, ako je upravené v § 58 a 59? Ak áno, malo by to byť takto upravené aj v § 57. Súčasne si však treba položiť aj otázku, aký je potom rozumný dôvod na to, aby sa tieto rozdielne situácie (prvá – keď strana nemá procesnú subjektivitu už v čase začatia konania a druhá – keď ju stratí až po začatí konania) v zákone rozlišovali, ak sa majú riešiť rovnako. 
Na § 57 nenadväzuje ani § 74, ktorý tiež upravuje len situáciu prechodu práva až po začatí konania. 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 69 ods. 2  
Máme za to, že nie je vhodné a že je vo svojej podstate i v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky, obmedzovať akoukoľvek lehotou právo subjektu súdneho konania konať v súdnom konaní za svoju osobu samostatne. Preto odporúčame v uvedenom článku neobmedzovať možnosť subjektu vysloviť nesúhlas s tam uvedeným postupom konkrétne stanovenou lehotou. 
Dovoľujeme si navrhnúť nasledovné znenie § 69 ods. 2: 
„Ak na jednej strane vystupuje viac ako desať subjektov, môže súd rozhodnúť, že za spoločenstvo bude konať len jeden subjekt. Ostatných poučí, že im nebude doručovať ďalšie rozhodnutia a predvolania na pojednávanie okrem návrhu na začatie konania a zmenu žaloby. V prípade, ak subjekt doručí súdu nesúhlas s konaním iného subjektu za svoju osobu, koná opätovne sám za seba.“. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje úpravu za ústavno-konformnú a z hľadiska hospodárnosti konania za optimálnu. 
 	
SAK 	K § 74 ods. 2 
Navrhujeme doplniť vetu „Súd však pred rozhodnutím o takom návrhu umožní žalovanému vyjadriť sa k návrhu a zváži, či návrh nie je zneužitím práva.“. 
V súčasnosti je v súdnej praxi možné badať v časovo zdĺhavých a zložitých sporoch jav, kedy žalobca po niekoľko rokov trvajúcom súdnom spore v priebehu konania postúpi svoje práva uplatňované v konaní na tretí subjekt, za účelom vyhnúť sa povinnosti platiť náhradu trov konania úspešnému žalovanému. Za účelom efektívnej ochrany práv oboch strán sporu prejednávaného v občianskom súdnom konaní, v tomto prípade najmä zabezpečenia rovnakých možností na uplatnenie (aj možných budúcich) práv žalovaného pri jeho úspechu v konaní s ohľadom na priznanie náhrady trov konania, sa javí žiaduce zakotviť v navrhovanom ustanovení § 60 ods. 2, ktorý v podstate po úprave preberá znenie § 92 ods. 3 Občianskeho súdneho poriadku, explicitne povinnosť konajúceho súdu pri rozhodovaní o návrhu podľa navrhovaného § 60 ods. 1 a 2 umožniť žalovanému vyjadriť sa k takému návrhu a rovnako zvážiť, či taký návrh nie je zneužitím práv, resp. či sleduje cieľ v rozpore s navrhovaným čl. 13. Ak súd dospeje k záveru o rozpore takého návrhu s navrhovaným čl. 13, je daný priestor súdu na odmietnutie tohto procesného úkonu, prípadne aj jeho sankcionovanie. Rovnaké tendencie zabezpečenia ochrany postavenia oboch strán sporu, v tomto konkrétnom prípade najmä ochrany možných budúcich nárokov žalovaného pre prípad úspechu v spore, je možné badať aj v súčasnej judikatúre súdov Českej republiky. Podľa judikatúry Najvyššieho súdu Českej republiky (napr. uznesenie Najvyššieho súdu Českej republiky, sp. zn. 22 Cdo/3607/2013, zo dňa 29.01.2014, právne vety a zhrnutie publikované pod č. 52 v odbornom periodiku Soudní Rozhledy 5/2014, 20. ročník z 22.05.2014, ISSN 1211-4405) je daná možnosť súdu vo výnimočných prípadoch zamietnuť návrh podľa § 107a OSŘ (pozn.: obdobne § 92 ods. 2 a 3 Občianskeho súdneho poriadku), pri inak formálne doložených predpokladoch na to, aby takému návrhu bolo vyhovené, prostredníctvom § 2 OSŘ (pozn.: obdobne § 2 Občianskeho súdneho poriadku), pričom taký postup prichádza do úvahy napríklad vtedy, ak je možné vyvodiť podľa toho, čo v konaní vyšlo najavo, že cieľom návrhu na vydanie rozhodnutia podľa § 107a OSŘ je zneužitie procesnej úpravy za tým účelom, aby sa možná pohľadávka na náhradu trov konania stala voči neúspešnému žalobcovi nedobytnou. Judikatúra Najvyššieho súdu Českej republiky nadväzuje na judikatúru Ústavného súdu Českej republiky (napr. nález Ústavného súdu Českej republiky, sp. zn. III. ÚS 468/11, zo dňa 09.02.2012), podľa záverov ktorej všeobecné súdy nemôžu pristupovať k rozhodovaniu o procesnom nástupníctve podľa § 107a OSŘ formalisticky, ale musia tiež posúdiť skutočnosť, či nejde iba o účelové zneužitie procesnej úpravy najmä s ohľadom na § 2 OSŘ (t.j. či nedošlo k účelovému postúpeniu pohľadávky za účelom zneužitia procesnej úpravy). Výslovne tak súdy Českej republiky uvádzajú, že nie je úplne štandardné a vyžaduje si pozornosť pri rozhodovaní o návrhu podľa § 107a OSŘ, ak dôjde k postúpeniu pohľadávky, ktorá je predmetom dlhotrvajúceho a pomerne zložitého súdneho sporu. K možnosti vyjadrenia sa žalovaného k návrhu podľa § 107a OSŘ vyššie citovaná judikatúra českých súdov uvádza, že je porušením povinnosti zabezpečiť účastníkom konania rovnakú možnosť na uplatnenie ich práv (§ 18 ods. 1 OSŘ; obdobne § 18 Občianskeho súdneho poriadku), ak súd rozhoduje o písomnom návrhu žalobcu na realizáciu procesného nástupníctva podľa § 107a OSŘ bez toho, aby návrh doručil žalovanému a umožnil mu vyjadriť sa k takému návrhu. 
 	O 	N 	Úlohou súdu pri zmene subjektov je len zistiť, či došlo k prechodu alebo prevodu práv, nie skúmať ekonomické dôvody, ktoré k tomu strany viedli 
 	
SAK 	K § 76 a § 77 
Podľa súčasnej úpravy OSP, súd vždy rozhoduje o pripustení vstupu vedľajšieho účastníka do konania. Navrhovaným ustanovením § 76 ods. 1 CSP, intervenient vstupuje do konania už samotným písomným podaním, bez rozhodnutia súdu. V zmysle navrhovaného ustanovenia § 77 ods. 2 CSP, súd rozhodne o prípustnosti vstupu intervenienta až na návrh (nie je riešené koho). Nevieme zvážiť, či toto bol úmysel legislatívcu, pretože takto do konania môže vstúpiť prakticky ktokoľvek, získavať tak informácie o spore a pokiaľ nebude podaný návrh na rozhodnutie súdu o prípustnosti vstupu intervenienta, tento ním zostane až do skončenia konania. Preto odporúčame vyprecizovať predmetnú úpravu. V tejto súvislosti tiež poukazujeme na nedostatok, spočívajúci v: a) absencii lehoty, do ktorej sa môže návrh na rozhodnutie súdu o prípustnosti vstupu intervenienta do sporu podať, b) absencii definície okruhu aktívne legitimovaných strán na podanie takéhoto návrhu. V opačnom prípade môže dôjsť v dôsledku takejto úpravy k prieťahom v konaní (podanie návrhu na rozhodnutie o prípustnosti vstupu intervenienta tesne pred rozhodnutím súdu vo veci samej).  	O 	N 	Úmyslom predkladateľa bolo, aby súd rozhodoval o vstupe do konania len na návrh. 
 	
SAK 	K § 81  
K odseku 2 – nepovažujeme za správnu formuláciu „namietať, že právoplatne skončený spor bol nesprávne rozhodnutý“. = detto aj v § 82 ods. 1. 
Strana, ktorá oznámenie sporu urobila intervenientovi a súčasne urobila v konaní všetko a správne, čo mohla a vedela, nemôže zodpovedať za nesprávne rozhodnutie. Za to môže niesť zodpovednosť len súd (štát). Preto uvádzanú formuláciu by bolo potrebné zmeniť napr. na „nesprávne vedenie sporu“, ako sa to už uvádza v ods. 3, resp. na „vadný postup“, resp. „vadné uplatňovanie/využívanie procesných práv stranou“. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na navrhovanej koncepcii. 
 	
SAK 	K § 85 ods. 1 
Navrhujeme doplniť plánovaný okruh sporov s povinným zastúpením advokátom aj o spory zo záväzkových vzťahov, ktoré sa spravujú Obchodným zákonníkom bez ohľadu na povahu strán, z dôvodu ich významu a na to nadväzujúcej potreby povinného zastúpenia advokátom. Zároveň považujeme za potrebné povinné zastupovanie advokátom upraviť aj v sporoch s hodnotou sporu presahujúcou 5000 Eur, ako je to napríklad upravené v Rakúsku a v konaniach o odvolaní a vo všetkých sporoch upravených v § 21 až § 27 .  	Z 	ČA 	Komplikovanosť sporu nie je závislá od hodnoty sporu. 
 	
SAK 	K § 86 ods. 4 
V zmysle § 86 ods. 4 Súd oznamuje iným subjektom odvolanie plnomocenstva bezodkladne, pričom účinky voči týmto subjektom nastávajú dňom oznámenia. V praxi je veľmi časté, že súd nekoná bezodkladne, hoci je na to povinný. Preto je otázkou, čo ak to súd bezodkladne neurobí? Zdá sa, že advokát sa ocitne v patovej situácií. Bude doslovne odkázaný na súd, kedy sa odvolanie plnomocenstva stane účinné aj voči ostatným, nie len voči súdu. Javí sa, že aj sám advokát by mal možnosť urobiť tento úkon - t.j. oznámiť inými subjektom odvolanie plnomocenstva, ak tak súd bezodkladne neurobí. 

 	O 	N 	Predkladateľ nemôže v zákone predpokladať nezákonný postup súdu. 
 	
SAK 	K § 96 ods. 1 
Medzi písm. a) a b) nevidíme žiaden rozdiel. „Nevykonať úkon, na ktorý je povinný“ je, podľa nášho názoru, to isté, ako „nesplniť súdom uloženú povinnosť“. Keďže „povinnosť“ by sa mohla vnímať ako širší pojem, odporúčame ponechať text pod písm. b) a celé písm. a) vypustiť. Už aj z toho dôvodu, že písm. a) vôbec nepočíta s ospravedlniteľným dôvodom. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 97 
Zrejme by mal byť výraz „pojednávania“ zmenený za výraz „úkonu“, aby tento korešpondoval s použitou terminológiou v prvej časti vety a v ods. 2 a vykázanie sa neobmedzovalo len na „pojednávanie“, ale na akýkoľvek úkon súdu.  	O 	A 	 	
SAK 	§ 104 ods. 3 
In fine – „... ak sa adresát o tom nedozvie.“ Slovné spojenie „o tom“ evokuje záver, že sa adresát vôbec nedozvie o tom, že sa mu niečo doručovalo. Zrejme by mali byť použité slová „o nej“, teda sa nedozvie o zásielke, o jej obsahu. Podobne, ako je to použité v § 107. 	O 	N 	Nredkladateľ považuje navrhované znenie za príliš podrobné, predložené znenie je dostatočné. 
 	
SAK 	K § 106 
Ako doručovateľ spozná, že ide skutočne o osobu ktorej chce doručiť písomnosť, keď sa mu táto osoba nijako nepreukáže? Čo ak to vôbec nebude adresát? Ako sa bude dokazovať na súde, že osoba, ktorej chcel doručovateľ doručiť písomnosť nebol v skutočnosti adresát, ktorému sa mala písomnosť doručiť? Výsluchom doručovateľa, že osoba, s ktorou komunikoval nie je skutočný adresát? To si nie je možné predstaviť (nikto si už nebude pamätať, ako osoba, s ktorou komunikoval napr. ráno v župane medzi dverami komunikoval)... Javí sa, že toto v praxi vyvolá oveľa viac sporov ako prinesie prospechu. Na druhej strane - bude to celkom dobre zneužiteľné. Čo ak bude klient trvať na tom, že chce, aby sa povedalo, že to vôbec nebol on. 
Za slová „riadnemu doručeniu“ navrhujeme vložiť slová „a je preukázané, že sa jednalo o adresáta alebo príjemcu písomnosti“. Doplnenie textácie má význam z dôvodu možného nastania takej situácie, kedy preukázanie totožnosti alebo poskytnutie inej súčinnosti odmietne iná osoba ako adresát alebo príjemca, pričom právne následky doručenia resp. fikcie doručenia ponesie adresát alebo príjemca.  	O 	ČA 	Odseky 2 a 3 boli vypustené. 
 	
SAK 	K § 113 ods. 2 
Aj v odseku 2 navrhujeme doplniť vetu „Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší pracovný deň.“. Táto úprava by mala byť doplnená aj do odseku 2 (nielen v odseku 3), pretože by sa mala týkať aj lehoty určenej podľa dní (napr. odvolanie). V opačnom prípade, ak koniec lehoty určenej podľa dní pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, bude posledným dňom lehoty sobota, nedeľa alebo sviatok, čím sa lehota skracuje o 1 až 3 dni v porovnaní s lehotou určenou podľa týždňov, mesiacov a rokov, čo je v neprospech strany sporu. Taktiež, v takomto prípade nebude možné na osobné doručovanie alebo doručovanie poštou aplikovať úpravu odseku 4, pretože v sobotu, nedeľu a v štátny sviatok sú podateľne súdov a pobočky Slovenskej pošty zatvorené. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 113 ods. 3 až 5  
Hoci navrhované znenie § 113 ods. 3 CSP vychádza z dnes platného § 57 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku (ďalej aj len „O.s.p.“) považujeme za optimálne, aby bola posledná veta „Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší nasledujúci pracovný deň.“ uvedená v osobitnom odseku, aby neboli pochybnosti, že tam uvedený posun posledného dňa lehoty na najbližší pracovný deň sa vzťahuje nielen na lehoty určené podľa týždňov, mesiacov alebo rokov (spomenuté v prvej vete § 113 odsek 3 CSP), ale na všetky lehoty, t.j. i na lehoty určené podľa dní. T.j. posledná veta § 113 ods. 3 CSP by tvorila § 113 ods. 4 CSP a súčasný § 113 ods. 4 CSP by sa stal § 113 ods. 5 CSP. 
Dovoľujeme si navrhnúť nasledovné znenie § 113 ods. 3 až 5: 
„(3) Lehoty určené podľa týždňov, mesiacov alebo rokov sa končia uplynutím toho dňa, ktorý sa svojím označením zhoduje s dňom, keď došlo k skutočnosti určujúcej začiatok lehoty; ak ho v mesiaci niet, posledným dňom mesiaca. 
(4) Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší pracovný deň. 
(5) Lehota je zachovaná, ak sa v posledný deň lehoty urobí úkon na súde alebo sa podanie odovzdá orgánu, ktorý má povinnosť ho doručiť; to platí aj v prípade, že podanie urobené elektronickými prostriedkami je doručené mimo pracovnej doby.“. 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 114 
Odporúčame pre odstránenie možnej nejednotnosti následnej aplikácie doplniť aj adresáta pre podanie návrhu na odpustenie zmeškania lehoty, ktorým by mal byť súd, ktorý je podľa tohto zákona príslušný pre podanie zmeškaného úkonu. 	O 	N 	Navrhované znenie je podľa názoru predkladateľa kazuistické. 
 	
SAK 	K § 117 ods. 2 
Aj keď sa predkladateľ snažil zrejmým zjednoznačnením znenia navrhovaného ustanovenia nepochybne zjednotiť a najmä odstrániť doposiaľ rôzne vykladané aj aplikované súčasné ust.§ 42 ods. 1 Osp, v kontexte a v spojení s navrhovaným znením ust. § 113 ods. 4 sa mu to zjavne úplne nepodarilo. Aj tieto ustanovenia pri ich výklade v spojení umožňujú tak ako doposiaľ nie jednotný výklad. Aj keď je v ust. § 117 ods. 2 použitý výraz " doručené súdu" pri použití ust. § 113 ods. 4 lehota bude zachovaná, aj ak sa v posledný deň lehoty urobí úkon na súde alebo sa podanie odovzdá orgánu, ktorý má povinnosť ho doručiť. Tak nastane polemika, či na podanie urobené ektronicky je súd povinný prihliadnuť iba ak bude priamo do podateľne súdu doručené v lehote 10 dní alebo bude postačovať, ak ho strana v 10. ty deň t.j. v posledný deň lehoty odovzdá na poštovú prepravu. Tým opäť nastáva možná nerovnosť strán pred zákonom, keď použijúc tento výklad, je možné si de facto "zákonne " predĺžiť lehotu napr. na podanie odvolania z 15 dní na časovej osi až na možných 25 dní. Z uvedeného dôvodu, ak by malo byť znenie navrhovaného ustanovenia ponechané, odporúčame vylúčiť pre takýto prípad aplikáciu ust. § 113 ods. 4. 	O 	N 	Predkladateľ uvedený výkladový problém nevidí. Desiaty deň musí byť doplnené podanie doručené súdu,inak sa naň neprihliada, 
 	
SAK 	K § 118 ods. 3 
V zmysle § 118 ods. 3) sa hromadné podania zapisujú tak, aby bola zachovaná plynulosť zapisovania ostatných podaní. Je tu možný konflikt v tom, kedy sa bude považovať podanie za podané, resp. žaloba za doručenú, t.j. konanie za začaté? Viac menej je jedno, kedy si to súd zapíše, no máme za to, že by malo byť jasne a zreteľne uvedené, že žaloba je podaná dňom, kedy sa hromadné podanie na súd doručilo. Keďže však súd má na zapisovanie taký systém, kde sa nedá pohnúť v čase späť, nevieme, ako by sa toto mohlo v praxi urobiť. Na druhej strane, žalobca predsa nemôže byť s prípadným premlčaním práva odkázaný na to, kedy zapíše zapisovateľka jeho podanie do súdneho systému, hoci toto podanie riadne, v premlčacej lehote na súd doručil. 	O 	N 	Predkladateľ sa s touto pripomienkou kazuistického charakteru nestotožnil. 
 	
SAK 	K § 119 
Odporúčame zvážiť, či by nebolo vhodné doplniť ako náležitosť podania aj jeho "podpísanie a datovanie"; pri skúmaní autenticity podania (t.j. zisťovaní, či podanie predložila osoba, ktorá je v ňom označená) môže byť práve podpis veľmi užitočnou informáciou. Inak môžu spĺňať náležitosti podania aj anonymné podania. 	O 	ČA 	Náležitosť dátumu považuje predkladateľ za obsoletnú, nakoľko rozhodujúci je dátum uvedený na podacej poštovej pečiatke alebo dátum podania na súde. 
 	
SAK 	K § 121 ods. 4 
Navrhujeme na konci doplniť slová „tak, že uznesenie o odmietnutí podania zruší". 	O 	N 	Uvedené je možné vyvodiť z navrhovaného znenia ustanovenia. Predkladateľ sa úmyselnie vyhýba kazuistickým ustanoveniam. 	
SAK 	K § 125 ods. 1 
V kontexte s ust. § 14 ods. 1 navrhujeme doplniť za slová „trvalého pobytu“ slová „alebo ak nemá trvalý pobyt, adresou, na ktorej sa zdržuje“. 	O 	ČA 	Predkladateľ doplnil za slová "trvalého pobytu" slová "alebo pobytu". 
 	
SAK 	K § 134 ods. 2 
Vecná príslušnosť iného súdu pri navrhovanom znení § 12 vôbec neprichádza do úvahy, keďže vecne príslušný je vždy len okresný súd. Zmena žaloby preto na tomto nemôže nič zmeniť. Text o kauzálnej príslušnosti je správny. 	O 	N 	text § 12 bol zmenený, vecná príslušnosť krajského súdu prichádza do úvahy napríklad v konaniach o abstraktnej kontrole v spotrebiteľských veciach. 	
SAK 	K § 142 ods. 1  
Navrhované znenie zvádza k možnému zneužitiu. Podľa tejto navrhovanej dikcie, strane stačí vyhlásiť, že „výslovne popiera skutkové tvrdenia protistrany“ a tým by pri nezmenenom znení mala dosiahnuť stav, že sa akékoľvek skutkové tvrdenia strany (samozrejeme s výnimkou prípadov uvedených v ods. 2 stane sporným. Asi by takýto stav nemal nastať automaticky ako dôsledok uplatnenia zákonom daného práva jednou stranou, ale k nemu by sa mali pre posúdenie nespornosti takéhoto tvrdenia strany, pridružiť aj: 1) odôvodnenie výslovného popretia skutkového tvrdenia a 2) jeho následné posúdenie súdom.  	O 	N 	ustanovenie upravuje fikciu nespornosti, ak strana výslovne nepoprie skutkové tvrdenia prostistrany. Ostatné skutkové tvrdenia budú predmetom konania pred súdom a dokazovania. 	
SAK 	K § 145 
Vyvstáva otázka, či je toto znenie úmysel predkladateľa, pretože doterajšie znenie OSP (z ktorého je táto zásada prevzatá) pripúšťalo, aby súd aj po vyhlásení uznesenia o skončení dokazovania vec znovu „rozpojednával“, pokiaľ strana napr. v záverečnom zhrnutí uviedla skutočnosti, ktoré mohli mať na rozhodovanie súdu vplyv. Pokiaľ sa do tohto ustanovenia nedoplní dovetok: „...na neskôr uplatnené prostriedky procesného útoku a procesnej obrany súd neprihliada“, potom v spojení s navrhovanou úpravou § 144 ods. 2 CSP („nemusí súd prihliadnuť“) sa možnosť „rozpojednávania“ veci aj po vydaní uznesenia o skončení dokazovania, stále vytvára 	O 	A 	ustanovenia o sudcovskej a zákonnej koncentrácii nie je možné zamieňať. Oboje platia paralelne. Možnosť ďalšieho dokazovania po vyhlásení uznesenia, ktorým sa dokazovanie končí v CSP neprichádza do úvahy. 	
SAK 	K § 148 ods. 2 
V § 148 ods. 2 chýba lehota, ktorú musí súd strane na vyjadrenie poskytnúť, keď teda už jej nevyjadrenie má mať za následok súhlas. 	O 	N 	túto lehotu určí súd. 	
SAK 	K § 151 ods. 2 
Táto výnimka by mala platiť aj pre prípady, uvedené v § 84 ods. 3, t.j. mala by byť vylúčená poučovacia povinnosť aj pri zastupovaní blízkych osôb osobami s právnickým vzdelaním druhého stupňa. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 172 ods. 2 
V zmysle navrhovaného ustanovenia § 162 ods. 1 tretia veta CSP, je povinnosťou súdu už pri predbežnom prejednaní sporu uviesť svoje predbežné právne posúdenie veci. Upozorňujeme na možnú kolíziu § 172 ods. 2 druhá a tretia veta CSP, s § 162 ods. 1 tretia veta.  	O 	N 	Súd postupuje podľa § 172 ods. 2 druhá veta len v prípade, ak tak ešte nepostupoval pri predbežnom prejednaní sporu. 	
SAK 	K § 172 ods. 5 
Predmetné ustanovenie prakticky znamená zásah do úpravy odseku 4, v zmysle ktorého sa pri určení lehoty súdom pojednávanie musí odročiť. Aj keby strana / zástupca, ktorí neboli schopní predniesť rozhodujúce skutkové tvrdenia a označiť/predložiť dôkazy, v súdom stanovenej lehote skutkové tvrdenia predniesli a dôkazy označili/predložili, bude táto strana v zmysle ods. 5 znášať trovy konania, čo ju v konaní mimoriadne znevýhodňuje. 
Je tiež potrebné upresniť, či trovy celého konania (zrejme nie), alebo iba „trovy odročenia“. Mohlo by sa totiž stať, že došlo k odročeniu pojednávania v dôsledku postupu tej strany, ktorá bola v spore meritórne úspešná – i napriek úspechu by znášala trovy konania, nakoľko spôsobila odročenie. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo precizované, trovy odročeného pojednávania znáša ten, kto odročenie zavinil. 	
SAK 	K § 174 ods. 2 
Jedná sa o nevhodnú formulácia popierajúca právo strany zvoliť si konkrétneho advokáta ako zástupcu. Toto ustanovenie bude vyvolávať kolíziu s povinnosťou advokáta byť viazaný pokynmi klienta, konkrétne pokynom klienta neudeľovať inému advokátovi substitučné plnomocenstvo na zastúpenie na pojednávaní, pretože klient trvá na osobnom zastúpení splnomocneným advokátom. Preto navrhujeme doplniť text za slová „krátko pred pojednávaním“ v znení „a s výnimkou prípadu, ak advokát súdu preukáže, že strana, ktorú zastupuje, trvá na osobnom zastúpení týmto advokátom“. Odhliadnuc od toho, že nie je zrejme, čo sa má na mysli pod pojmom „subjekt“, môže ísť napríklad o stranu sporu, ktorá má eminentný záujem na svojej osobnej účasti na súdnych pojednávaniach. Môže dôjsť k prípadu, kedy je strana „nezastupiteľná“(akou inou osobou sa môže dať táto strana zastúpiť?). Najmä, ak táto strana pozná skutkové okolnosti prejednávanej veci a vie rýchlo reagovať na procesný útok alebo procesnú obranu druhej strany.  	Z 	A 	 	
SAK 	§ 177 ods. 2 
Pripúšťa právo súdu osvojiť si skutkovo zhodné tvrdenia strán. Znamená to, že ak strany zhodne niečo tvrdia, je na zvážení súdu, či z nich bude vychádzať alebo nie. 
Treba však upozorniť, že v § 142 ods. 1 je upravená podobné otázka. Podľa tohto paragrafu však stačí nepoprieť tvrdenia protistrany na to, aby platila nevyvrátiteľná domnienka, podľa ktorej sa tieto tvrdenia považujú za nesporné. 
Záver: ak sa nepoprie tvrdenie, musí ho súd považovať za nesporné. Zhodnému tvrdeniu účastníkov sa však takáto sila nepriznáva. Takáto úprava nedáva zmysel. 
 	O 	N 	Uvedené ustanovenia nie sú v rozpore. Súd nevychádza zo zhodných tvrdení strán, ak existuje dôvodná pochybnosť o ich pravdivosti.  	
SAK 	K nadpisu pod § 183 
Nazdávame sa, že vhodnejším by bolo namiesto výrazu „skutočností“ použitie výrazu „hodnôt“. Názov, tak ako je použitý, evokuje, že ide o hodnotenie skutkových okolností, ktoré sú ťažko preukázateľné, pričom text odsekov 1 a 2 sa obmedzuje len sa stanovenie hodnoty nárokov alebo základu pre výpočet súdneho poplatku. 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo presunuté do rubriky "trovy konania", čím prišlo k precizácii jeho systematického zaradenia a nadpis bol vypustený. 	
SAK 	K § 189 ods. 2 
V prípade, že návrh neobsahuje označenie skutočností, ktoré majú byť výsluchom svedka preukázané, aký bude ďalší postup súdu? Poučí stranu o povinnosti doplniť návrh o tieto skutočnosti, alebo návrh na výsluch svedka zamietne? 	O 	N 	súd v takom prípade vyzve stranu na odstránenie nedostatku a ak strana tento nedostatok neodstráni a v konaní je možné ďalej pokračovať, súd pokračuje. 	
SAK 	K § 201 
Navrhujeme vypustiť všetky ustanovenia o súkromnom znaleckom posudku, najmä odsek 2 predmetného ustanovenia. Žiaľ, z praktických prípadov máme vedomosť, že znalci, ktorí neboli stanovení priamo súdom, častokrát posudky vyhotovujú na objednávku účastníkov konania. Len veľmi ťažké budem pritom dokázať ich úmysel vypracovať znalecký posudok účelovo v prospech jednej zo strán. Navrhujeme úplne vypustiť § 201. 	O 	N 	Súkromný znalecký posudok predkladateľ zavázda ako jeden z prostriedkov na dosiahnutie rýchlosti konania. Nie je v možnostiach zákonnej úpravy CSP aby prinútila znalcov postupovať nestranne. 	
SAK 	K § 202 
Z dikcie nie je jasné, či úprava bude platiť aj v prípade účastníkom obstarávaného znaleckého posudku. 	O 	N 	Podľa predkladateľa niet dôvodu, prečo by ustanovenie § 202 nemalo platiť aj na súkromný znalecký posudok. 	
SAK 	K § 207 ods. 1 
Uvedené ustanovenie nie je zosúladené s ustanoveniami o sudcovskej koncentrácii konania 
(§ 144 CSP). Preto navrhujeme doplniť slová: „Ustanovenia o sudcovskej koncentrácii konania tým nie sú dotknuté.“ 
Nami navrhované znenie § 207 odsek 1 CSP: 
„Pre rozsudok je rozhodujúci stav v čase vyhlásenia uznesenia o skončení dokazovania; v prípadoch kedy sa uznesenie o skončení dokazovania nevyhlási, je rozhodujúci stav v čase vydania rozsudku. Ustanovenia o sudcovskej koncentrácii konania tým nie sú dotknuté.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 209 ods. 3 
Zdá sa byť vhodnejšie a v súlade so záujmami strán v konaní, aby boli upovedomované o mieste a čase verejného vyhlásenia rozsudku písomne alebo aspoň elektronicky, ak o to súd požiadajú. 	O 	A 	ustanovenie bolo doplnené o vetu: Ak o to strana požiada, súd jej oznámi miesto a čas verejného vyhlásenia rozsudku aj elektronickými prostriedkami 	
SAK 	K § 216 
Možno konštatovať, že toto ustanovenie nemá normatívny charakter. Odporúčame zvážiť vhodnejšiu formuláciu v tom zmysle, že „právoplatný rozsudok je záväzný a nemenný“. Inak sa predmetné ustanovenie javí ako definícia bez normatívnosti. Vzhľadom na úpravu § 218 ods. 1 sa do určitej miery javí textácia § 216 ako nadbytočná. 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je legálna definícia právoplatnosti nevyhnutná. 	
SAK 	K § 251 (aj k § 349 ods. 1 a k § 410 ods. 2) 
Nestotožňujeme sa so zmenou koncepcie pri rozhodovaní o trovách konania (a to tak pokiaľ ide o subjekt rozhodujúci o trovách, ako aj pokiaľ ide o moment, kedy má byť o náhrade trov konania rozhodované), pričom dôvody boli podrobne uvedené aj v osobitnom príspevku zaslanom na publikáciu v časopise Bulletin slovenskej advokácie. 
Sme si pritom vedomí, že navrhovaná úprava CSP vychádza z legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procesného, v ktorom bolo k problematike trov konania mimo iného uvedené nasledovné: 
„Cieľom bude aj zjednodušenie samotného rozhodovania. Rozhodovanie o trovách je problematické, pretože sudcovia rozhodujúci o trovách pri zrejmom nároku rozhodujú nielen o priznaní nároku na náhradu trov, ale aj o jeho matematickom výpočte, ktorý predstavuje takmer tretinu odôvodnenia rozhodnutia. Takéto rozhodnutia bývajú niekedy len pre chyby v počítaní napádané opravnými prostriedkami, čo pri súčasnej úprave odvolacieho konania aj v časti trov predstavuje zbytočné predlžovanie konania. 
Zámerom navrhovanej úpravy je zverenie výpočtovej časti rozhodovania vyššiemu súdnemu úradníkovi, ktorý v tejto veci vydá samostatné uznesenie. Voči tomuto uzneseniu bude prípustná sťažnosť, o ktorej bude rozhodovať sudca príslušného súdu. Jeho rozhodnutie bude konečné.“ 
Možno však vyjadriť presvedčenie, že citovaný názor uvedený v schválenom legislatívnom zámere rekodifikácie civilného práva procesného, podľa ktorého možnosť podať opravný prostriedok priamo na odvolací súd aj voči výroku o trovách konania prispieva k predlžovaniu konania, je minimálne diskutabilný. Nehovoriac o tom, že len odvolaním voči výroku o trovách konania nie je právoplatnosť ostatných výrokov dotknutá, a to tak s poukazom na dnes platný § 206 ods. 3 O.s.p., ako aj s poukazom na § 359 ods. 3 CSP s prakticky identicky navrhovaným znením (pokiaľ CSP takisto uvádza v danom ustanovení i odvolanie voči trovám konania, ide zrejme len o odvolanie voči výroku o náhrade trov konania ako takej, keďže odvolanie voči výroku o výške náhrady trov konania nemá byť podľa iných ustanovení CSP – najmä § 349 CSP - vôbec prípustné). 
Zároveň sa ťažko možno domnievať, že pokiaľ súdny úradník súdu prvého stupňa dostane po rozhodnutí odvolacieho súdu (t.j. so značným časovým odstupom) do ruky opätovne spisový materiál, bude o výške trov konania rozhodovať rýchlejšie a ľahšie, ako by tomu bolo v prípade, kedy by sa o výške trov konania rozhodovalo v rámci rozhodnutia vo veci samej, t.j. v čase, kedy je s celým súdnym spisom – ten kto s ním pracuje - aktuálne oboznámený. 
Zároveň je potrebné uviesť, že keď už by mala byť prijatá koncepcia trov konania v zmysle legislatívneho zámeru CSP, tak minimálne: 
- v § 251 ods. 2 CSP by mala byť uvedená aspoň lehota odo dňa právoplatnosti veci, do ktorej je súdny úradník povinný rozhodnúť o výške náhrady trov konania (ak sa už má rozhodovať o výške náhrady trov konania až po právoplatnosti veci samej, s čím takisto nesúhlasíme); 
- ustanovenia § 385 CSP a § 442 CSP by mali byť upravené a prispôsobené novému spôsobu rozhodovania o výške náhrady trov konania, nakoľko z ich súčasného znenia vôbec nie je zrejmé, kto bude a ako rozhodovať o výške trov odvolacieho a dovolacieho konania a či bude i voči výške týchto trov prípustná sťažnosť resp. akýkoľvek opravný prostriedok. 
Nami navrhované znenie § 251 CSP: 
„(1) O náhrade trov konania rozhodne aj bez návrhu súd v rozhodnutí, ktorým sa konanie končí. 
(2) V zložitých prípadoch, najmä z dôvodu väčšieho počtu účastníkov konania alebo väčšieho počtu nárokov uplatňovaných v konaní súd môže rozhodnúť, že o trovách konania rozhodne do 30 dní po právoplatnosti rozhodnutia vo veci samej.“ 
Zároveň navrhujeme do § 349 ods. 1 CSP doplniť písmeno n) s nasledovným textom: 
„n) trovách konania.“ 
Zároveň navrhujeme zmeniť i § 410 ods. 2 CSP a uviesť aj „a podľa § 349 písm. n)“. 
 	O 	N 	predkladateľ je viazaný schváleným legislatívnym zámerom. V súlade s touto koncepciou rozhodne o trovách súdny úradník po právoplatnosti rozhodnutia, ktorým sa konanie končí samostatným uznesením. Proti takémuto uzneseniu bude prípustná sťažnosť. 	
SAK 	K § 252 
V odseku 1 navrhujeme vypustiť slová „a advokát preukáže, že sa na tom so stranou dohodli“. V odseku 2 navrhujeme slová „takúto dohodu môže preukázať každý z nich“ slovami „prijímateľa náhrady určuje strana“. Úpravou prekladanou navrhovateľom sa výrazne a negatívnym spôsobom zasahuje do vzťahu medzi advokátom a klientom, nakoľko núti advokáta porušiť povinnosť mlčanlivosti ustanovenú Zákonom o advokácii, týkajúcu sa obsahu dohody medzi advokátom a klientom. Advokát takto bude musieť súdu preukazovať obsah svojej dohody s klientom ohľadom prijatia náhrady trov konania, čo je skutočne internou záležitosťou advokáta a klienta. Navyše, advokátovi sa označeným ustanovením CSP čiastočne odníma možnosť dostať sa k trovám právneho zastúpenia, predstavujúcim jeho dohodnutú odmenu s klientom. Vytvára sa tak predpolie pre narušenie dôvery medzi advokátom a klientom . 	Z 	A 	predkladateľ akceptoval uvedenú pripomienku SAK, na rozporovom konaní dňa 6.11.2014 bolo dohodnuté nové znenie § 252, s čím SAK súhlasila. 	
SAK 	K tretej časti prvej hlave 
Nie je zrejmý dôvod na vypustenie skrátených rozhodnutí a konaní – „rozkaz na plnenie“ a „zmenkový platobný rozkaz“ (pôvodne plánovaný ako zmenkový PR, šekový PR a PR na cenný papier)? Tieto skrátené konania a rozhodnutia by uľahčovali prácu súdov a zároveň by predstavovali významný nástroj pre držiteľov cenných papierov na domoženie sa práv na vyplatenie súm, z nich vyplývajúcich. Podriadenie cenných papierov prípadnému režimu „bežných“ platobných rozkazov, bude znamenať ústup od už zaužívanej praxe súdov a zároveň odklon od ochrany práv a záujmov účastníkov, ktorým práve cenný papier zaručoval „rýchlejšiu“ súdnu ochranu. 	O 	N 	Dôvodom na vypustenie bol predovšetkým zákaz vydať zmenkový platobný rozkaz v spotrebiteľských veciach. Súd nemá možnosť zistiť, že ide o spotrebiteľskú vec len z predloženej zmenky. 	
SAK 	K § 255 ods. 1 
Máme za to, že je v rozpore s princípom rovnosti strán, pokiaľ pri návrhu na vydanie platobného rozkazu môže byť § 121 CSP (o odstránení vád) použitý, avšak pri podávaní odporu sa už § 121 CSP nepoužije. Preto navrhujeme v druhej vete § 255 ods. 1 CSP špecifikovať, že ustanovenie § 121 CSP sa nepoužije len v súvislosti s absenciou vecného odôvodnenia. 
Nami navrhované znenie § 255 ods. 1 CSP: 
„Odpor proti platobnému rozkazu sa musí vecne odôvodniť. Ustanovenie § 121 sa pri absencii vecného odôvodnenia nepoužije. V odôvodnení opíše žalovaný rozhodujúce skutočnosti, o ktoré opiera svoju obranu proti uplatnenému nároku. K odporu pripojí listinné dôkazy, ktorých sa dovoláva, prípadne označí dôkazy na preukázanie svojich tvrdení. O tomto musí byť žalovaný v platobnom rozkaze poučený.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 263 
Máme za to, že rozsudok pre zmeškanie by mal obsahovať aspoň uvedenie dôvodov, pre ktoré súd pristúpil k vydaniu rozsudku pre zmeškanie. 
Nami navrhované znenie § 263 CSP: 
„Rozsudok pre zmeškanie žalovaného je postačujúce odôvodniť uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalovaného.“ 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo prepracované v zmysle pripomienok viacerých subjektov. 	
SAK 	K § 268 
Máme za to, že rozsudok pre zmeškanie by mal obsahovať aspoň uvedenie dôvodov, pre ktoré súd pristúpil k vydaniu rozsudku pre zmeškanie. 
Nami navrhované znenie § 268 CSP: 
„Rozsudok pre zmeškanie žalobcu je postačujúce odôvodniť uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalobcu.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 282  
Považujeme za vhodné doplniť, že ustanovenia o zastúpení na základe plnomocenstva platia takisto i v tomto druhu konaní, t.j. v spotrebiteľských sporoch. 
Nami navrhované znenie § 282 CSP: 
„Spotrebiteľ sa môže dať v spotrebiteľskom spore zastupovať právnickou osobou založenou alebo zriadenou na ochranu spotrebiteľa. Ustanovenia prvej časti, piatej hlavy, piateho dielu tohto zákona tým nie sú dotknuté.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 287 
Pri uvedenom znení § 287 CSP vyvstáva otázka, či sa v tomto druhu sporov použije ustanovenie o zákonnej koncentrácii konania (§ 145 CSP), nakoľko v takom prípade nebude bez pochybností zrejmé, ktorý moment je pre možnosť predloženia alebo označenia všetkých skutočností a dôkazov rozhodujúci. Ten je totiž v ustanovení o zákonnej koncentrácii konania (§ 145 CSP) upravený inak. Rozhodujúcim je tam vydanie uznesenia o ukončení dokazovania a nie vyhlásenie rozhodnutia vo veci samej, ako v prípade navrhovaného § 287 CSP. Preto navrhujeme do poslednej vety daného ustanovenia výslovne doplniť, že sa nepoužijú ani ustanovenia o zákonnej koncentrácii konania. 
Nami navrhované znenie § 287 CSP: 
„Spotrebiteľ môže predložiť alebo označiť všetky skutočnosti a dôkazy na preukázanie svojich tvrdení najneskôr do vyhlásenia rozhodnutia vo veci samej. Ustanovenia o sudcovskej a zákonnej koncentrácii sa nepoužijú.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 299 
Považujeme za vhodné doplniť, že ustanovenia o zastúpení na základe plnomocenstva platia takisto i v tomto druhu konaní, t.j. v antidiskriminačných sporoch. 
Nami navrhované znenie § 299 CSP: 
„Žalobca sa môže dať v antidiskriminačnom spore zastupovať Slovenským národným strediskom pre ľudské práva. Ustanovenia prvej časti, piatej hlavy, piateho dielu tohto zákona tým nie sú dotknuté.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 308 
Považujeme za vhodné doplniť, že ustanovenia o zastúpení na základe plnomocenstva platia takisto i v tomto druhu konaní, t.j. v pracovnoprávnych sporoch. 
Nami navrhované znenie § 308 CSP: 
„Zamestnanec sa môže dať v pracovnoprávnom spore zastupovať odborovou organizáciou. Ustanovenia prvej časti, piatej hlavy, piateho dielu tohto zákona tým nie sú dotknuté.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 320 ods. 1 
Z uvedeného znenia nevyplýva, že by súd mohol návrh na nariadenie neodkladného opatrenia i zamietnuť. Navyše, nie je zrejmé, aké podmienky sú uvedené v ustanovení § 315 CSP, ktoré je spomenuté v § 320 ods. 1 CSP. Podmienkami pre nariadenie neodkladného opatrenia podľa nášho názoru je, že je potrebné neodkladne upraviť pomery alebo obava, že exekúcia bude ohrozená, t.j. to, čo je uvedené v ustanovení § 316 ods. 1 CSP. Preto navrhujeme úpravu tohto ustanovenia. 
Nami navrhované znenie § 320 ods. 1 CSP: 
„Ak súd nepostupoval podľa § 319, nariadi neodkladné opatrenie, ak sú splnené podmienky podľa § 316 ods. 1, inak návrh na nariadenie neodkladného opatrenia zamietne.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 325 ods. 1 
Úprava neodkladných a zabezpečovacích opatrení uvedená v tretej hlave tretej časti CSP je v podstate obdobou dnes platných predbežných opatrení (všetky spolu ďalej v texte aj len ako „opatrenie“). Napriek tomu je však potrebné podotknúť, že tvorca CSP zatiaľ nevyužil možnosť, a to veľmi žiadanú možnosť, spraviť niečo so značne kritizovanou otázkou súčasnej právnej úpravy, t.j. s tým, že strana, voči ktorej je opatrenie nariaďované, nemá možnosť sa v prípade, že opatrenie je nariaďované až súdom odvolacím, voči nariadenému predbežnému opatreniu adekvátne brániť. Tak z dnes účinného ustanovenia § 75 ods. 8 O.s.p., ako aj z navrhovaného znenia § 325 ods. 1 CSP totiž vyplýva, že súd strane, voči ktorej je opatrenie až odvolacím súdom nariaďované, doručuje uznesenie odvolacieho súdu o nariadení takého opatrenia až v čase resp. za podmienok, kedy nie je proti takému rozhodnutiu prípustný riadny opravný prostriedok (povedané terminológiou dnes platného O.s.p.) a to bez toho, aby mala do toho času táto strana, voči ktorej je opatrenie nariaďované, sa k návrhu druhej strany možnosť akýmkoľvek spôsobom vyjadriť resp. rozhodovanie o opatrení akokoľvek ovplyvniť. 
V tejto súvislosti je vhodné poukázať na Nález Ústavného súdu Českej republiky, Pl. ÚS 16/09 zo dňa 19.01.2010, ktorý k obdobnej právnej úprave v Českej republike uviedol nasledovné: 
„Ústavní soud konstatuje, že současná právní úprava nevytváří procesní prostor pro účastníka řízení, jemuž je v důsledku změny usnesení soudu prvního stupně odvolacím soudem... stanovena předběžným opatřením povinnost, aby mohl v obdobném rozsahu jako žalobce chránit svá práva v řízení pred soudem. V důsledku právní úpravy je tak na úrovni jednoduchého (podústavního) práva založen rozpor s ústavní zásadou rovnosti účastníků řízení, což může v případě aplikace této právní úpravy vést k porušení základního práva účastníka řízení plynoucího z uvedené zásady. .... 
... V případě, že soud prvního stupně nevyhověl alespoň částečně návrhu na nařízení předběžného opatření, však právě nemožnost kasace tohto rozhodnutí odvolacím soudem při absenci jiného prostředku ochrany práva žalovaného účastníka řízení brání poskytnutí ochrany jeho základnímu právu v řízení před obecnými soudy ve smyslu čl. 4 Ústavy. Napadené ustanovení je tedy z výše uvedených důvodů v rozporu se zásadou rovnosti účastníků řízení podle čl. 37 odst. 3 Listiny a současně čl. 6 odst. 1 Úmluvy.“ 
Aby bolo jasné, nevadí nám, že návrh na nariadenia opatrenia nie je druhej strane vôbec doručovaný. Práve naopak, je to logické, keďže musí existovať legitímny záujem predísť tomu, aby strana, voči ktorej návrh na nariadenie opatrenia smeruje, nezačala uskutočňovať kroky, ktorým má práve nariadené opatrenie predísť (t.j. napr. mariť budúci výkon rozhodnutia), a to ešte predtým, ako je dané opatrenie vôbec vykonateľné. Je však rozhodne nesprávne, aby legislatíva umožňovala situáciu, v ktorej sa dotknutá strana nemá možnosť adekvátnym spôsobom voči už nariadenému (a i vykonateľnému) opatreniu brániť. 
Uvedený problém pritom nerieši ani ustanovenie § 328 CSP, ktoré je obdobou dnes platného § 77 ods. 2 O.s.p. a v zmysle ktorého súd na návrh opatrenie zruší, ak pominú dôvody, pre ktoré bolo nariadené. Poukážme pritom opäť na vyššie už citovaný nález Ústavného súdu Českej republiky: 
„Za priměřený procesní prostředek nelze považovat ani případný podnět ke zrušení předběžného opatření soudem ve smyslu § 77 odst. 2 občanského soudního řádu. Toto ustanovení v podstatě podmiňuje trvání předběžného opatření trváním důvodů, pro které bylo nařízeno. Soud je podle tohto ustanovení povinen předběžné opatření zrušit, pokud podle jeho názoru pominou důvody jeho nařízení. Již z uvedeného je zřejmé, že jakýkoliv podnět ve vztahu k soudu by nemohl docílit přezkoumání zákonnosti předběžného opatření v době jeho nařízení, neboť podle uvedeného ustanovení soud posuzuje aktuální trvání těchto podmínek, a nikoliv to, zda tyto podmínky byly dány v době nařízení.“ 
Vyššie uvedené skutočnosti pritom boli v poslednom čase predmetom kritiky tak v českej odbornej literatúre , ako aj v slovenskej odbornej literatúre. Navrhované znenie CSP pritom negatívny súčasný stav nielenže nerieši, ale ho žiaľ nepriamo i umocňuje, keď z druhej vety ustanovenia § 330 ods. 1 CSP priamo vyplýva, že celé konanie o opatrení môže skončiť i bez toho, aby bola strana, v prospech ktorej je opatrenie nariaďované, povinná podať návrh vo veci samej. Jedinou možnosťou druhej strany, v neprospech ktorej je opatrenie nariadené, je v takom prípade v zmysle § 331 CSP začať osobitné súdne konanie na základe vlastného a samostatného návrhu. Daný právny prostriedok však v žiadnom prípade nie je možné považovať za adekvátny pre ochranu práv tej strany, ktorá sa o nariaďovanom opatrení dozvedela až v momente, kedy jej bolo doručené uznesenie odvolacieho súdu. Výslovne pritom zdôrazňujeme, že posledná veta § 330 ods.1 CSP zakladajúca možnosť trvania opatrenia i bez podania návrhu vo veci samej sama osebe nemusí byť na škodu, negatívny je však daný stav práve v spojení s absenciou možnosti podať riadny opravný prostriedok voči nariadenú opatreniu (možnosť brániť sa podaním dovolania či ústavnej sťažnosti opomíname, nakoľko ide o mimoriadne procesné prostriedky, ktorých úspech sa môže dostaviť až v dlhšom časovom horizonte). 
Riešenie daného negatívneho stavu možno nájsť v nemeckej právnej úprave, ktorou sa podrobne zaoberal v českom odbornom periodiku V. Hrnčiřík. Z dôvodu komplexnosti si dovoľujeme z jeho príspevku priamo odcitovať : 
„Jestliže je o předběžném opatření rozhodnuto bez ústního jednání, což se děje usnesením, je odpůrci dán opravný prostředek, tzv. Widerspruch (odpor)... Z hlediska skoumané problematiky je rozhodující, jakým způsobem je v SRN upraven odpor. Odpor směrující proti prozatímnímu opatření vydanému bez ústního jednání (tj. ve formě usnesení) vede k přezkumu na základě ústního jednání, aníž by ovšem měl odkladný účinek. Odpor směřuje ke zrušení či změně vydaného prozatímního opatření. O odporech obecně v německém právu rozhoduje ten soud, který je vydal, ať již to byl soud první či druhé instance, avšak v případě prozatímního opatření zastáva jednoznačně převažující názorový proud stanovisko, že soud první instance je příslušný k rozhodnutí o podaném odporu i tam, kde prozatimní opatření vydal odvolací soud , čímž je otevřena možnost dalšího přezkumu v řízení o odvolání. Po podání odporu je o prozatímním opatření v podstatě znovu rozhodováno; soud není vázán zjištěními (odůvodněními) obsaženými v napadeném rozhodnutí. Rozhodující pro rozhodnutí o odporu je stav, který je dán ke konci ústního jednání konaného na základě podaného odporu. Již výše bylo řečeno, že důvodem zrušení předběžného opatření může být jak to, že vůbec nemělo být vydáno, tak to, že v důsledku skutečností nastalých po vydání předběžného opatření toto předběžné opatření není po právu (např. v důsledku hmotněprávních úkonů jako splnění, odstoupení od smlouvy a pod.). Rozhodnutí o odporu se může též zakládat na nových důkazech a tvrzeních jak ze strany odpůrce, tak navrhovatele. Rovněž v řízení o odporu se uplatní zásada, že rozhodné okolnosti stačí osvědčit, což je zásada platící jak pro navrhovatele, tak odpůrce. Rozhodnutí vydané na základě ústního jednání je přijímáno formou rozsudku. Pokud dojde ke zrušení prozatímního opatření, dochází zároveň k zamítnutí návrhu na vydání prozatímního opatření. Podstatné je, že proti rozsudku vydanému v řízení o odporu je ve vztahu k oběma stranám řízení přípustné odvolání. “ 
Nami navrhovaná právna úprava: 
V ďalšom texte sa pokúsime načrtnúť hlavné rysy právnej úpravy, ktorá by mohla nahradiť tú súčasnú v O.s.p. resp. tú navrhovanú v predloženom návrhu CSP. Je treba pritom vychádzať z toho, že je potrebné ponechať na jednej strane takú právnu úpravu, na základe ktorej sa strana, v neprospech ktorej bude opatrenie nariadené, o návrhu na nariadenie opatrenia pred jeho nariadením nedozvie, avšak zároveň na strane druhej zaviesť takú právnu úpravu, ktorá takej strane po nariadení opatrenia, hoc i zo strany odvolacieho súdu, zabezpečí adekvátne možnosti rovnako rýchlej a účinnej obrany, a to (aj) s možnosťou poukazovať na fakt, že dôvody pre nariadené opatrenie ani v čase jeho nariadenia neexistovali. 
Podľa nášho názoru riešením môže byť pri novej úprave v CSP zavedenie obdobného inštitútu ako v nemeckom práve v prípade inštitútu nazvaného „odpor“, využitím ktorého dostáva strana, ktorá je nariadeným opatrením dotknutá, možnosť hneď v danom konaní za rovnakých podmienok dosiahnuť zrušenie opatrenia, a to – ako už bolo uvedené - nielen pre to, že dôvody nariadeného opatrenia už neexistujú, ale aj preto, že dôvody nariadeného opatrenia ani v čase jeho nariadenia neexistovali. Z dôvodu zaužívania pojmu „odpor“ v súčasnej (O.s.p.) ale aj navrhovanej (CSP) právnej úprave v inom význame ako v prípade Nemecka, volajme daný inštitút, ktorým by sa strana voči nariadenému opatreniu bránila, v ďalšom texte napr. pojmom „opozícia“. Stranu, ktorá podáva návrh na opatrenie, budeme v ďalšom texte pre zjednodušenie volať „navrhovateľ“, a druhú stranu „odporca“. 
Rovnako ako v nemeckej právnej úprave by o opozícii, podanej odporcom, rozhodoval súd prvého stupňa, a to bez ohľadu na to, súd ktorého stupňa by opozíciou napadnuté opatrenie vydal. O opozícii by bol súd povinný rozhodnúť v lehote 30 dní odo dňa jej podania. Súd rozhodujúci o opozícii by nebol viazaný zisteniami a právnymi závermi uvedenými v rozhodnutí, ktorým bolo predtým opatrenie nariadené. Proti rozhodnutiu súdu prvého stupňa o opozícii by následne bolo prípustné odvolanie na odvolací súd. Je potrebné zdôrazniť, že zavedením opozície by nijako nebola dotknutá strana, v prospech ktorej opatrenie bolo vydané, nakoľko opatrenie je vykonateľné tak v zmysle CSP ako aj v zmysle dnes platnej úpravy najneskôr už momentom jeho doručenia, resp. uplynutím tam uvedenej lehoty na plnenie (§ 326 CSP alebo § 171 O.s.p.). Podanie opozície by teda nemalo odkladný účinok. Na rozdiel od dnes platnej a i navrhovanej právnej úpravy by však týmto inštitútom odporca dostal adekvátnu možnosť brániť sa voči opatreniu aj v prípade, pokiaľ by bolo nariadené až zo strany odvolacieho súdu. 
Zavedením inštitútu opozície by bolo možné vypustiť z právneho poriadku možnosť odvolania odporcu voči uzneseniu súdu prvého stupňa, ktorým bolo opatrenie nariadené. Navrhovateľ by bol však oprávnený podať odvolanie voči takému uzneseniu súdu prvého stupňa naďalej v prípade, pokiaľ by navrhovanému opatreniu bolo vyhovené len čiastočne. O takom odvolaní by rozhodoval odvolací súd, avšak v prípade, že by bola podaná voči nariadenému opatreniu i opozícia zo strany odporcu, vec by bola postúpená na odvolací súd až po tom, čo by súd prvého stupňa rozhodol o opozícii. Ak by pritom na základe opozície odporcu súd prvého stupňa zrušil či čo i len čiastočne obmedzil opatrenie nariadené svojim predchádzajúcim rozhodnutím, navrhovateľ by bol v lehote 15 dní odo dňa doručenia rozhodnutia o opozícii oprávnený doplniť dôvody odvolania, pre ktoré by podľa jeho názoru malo byť opatreniu v celosti vyhovené, a to aj s prihliadnutím na medzitým zo strany odporcu v opozícii predložené argumenty. 
Berúc v úvahu vyťaženosť slovenských súdov by – na rozdiel od nemeckej úpravy – bolo možné rozhodnúť o opozícii aj bez nariadenia pojednávania len na základe písomných vyjadrení a listinných dôkazov a – opätovne na rozdiel od nemeckej úpravy – by sa rozhodovalo samozrejme uznesením, a nie rozsudkom. Z dôvodu rovnosti strán by pritom aj pre úspech opozície – rovnako ako pre nariadenie opatrenia - bolo postačujúce zo strany odporcu „len“ osvedčiť skutočnosti, pre ktoré nariadené opatrenie nemalo byť vydané resp. pre ktoré je ho potrebné zrušiť. 
Namietať, že dôvody pre nariadenie opatrenia v čase jeho vydania neexistovali, by mohlo byť prostredníctvom opozície možné v lehote 15 dní odo dňa, kedy bolo uznesenie o opatrení odporcovi doručené. Po uplynutí uvedenej lehoty by odporca mohol opozíciu použiť už len s poukazom na to, že dôvody pre nariadenie opatrenia pominuli, resp. že už neexistujú. 
Inštitút opozície by za uvedených podmienok bol odporca oprávnený využiť bez ohľadu na to, či by súd po nariadení opatrenia konal aj vo veci samej alebo nie (z dôvodu, že by súd navrhovateľovi povinnosť podať v určitej lehote žalobu vo veci samej neurčil a teda aplikoval by postup v zmysle poslednej vety § 330 ods. 1 CSP). Pre prípad, že by súd navrhovateľovi povinnosť podať v určitej lehote žalobu vo veci samej neurčil by sa však ponechala možnosť žaloby odporcu toho času uvedenej v ustanovení § 331 CSP, táto by však bola prípustná až po plnohodnotnom využití inštitútu opozície a o takej žalobe by už súd nerozhodoval prednostne (t.j. nie do 30 dní ako v prípade opozície) a pre jej úspech by už nestačilo len osvedčiť skutočnosti tvrdené odporcom, ale bolo by ich potrebné už i preukazovať. 
Samozrejme v prípade, ak by súd spolu s opatrením určil navrhovateľovi lehotu pre podanie návrhu vo veci samej a táto by podaná nebola, zrušil by následne opatrenie aj bez návrhu. Rovnako by mohli primerane ostať v platnosti i spôsoby zániku opatrenia, dnes uvedené 
v § 327 a nasl. CSP (ako napr. zrušenie opatrenia v prípade neúspechu navrhovateľa v konaní vo veci samej a pod.). 
Máme za to, že takáto úprava by bola nesporne spravodlivejšia ako úprava, ktorá je aktuálne v CSP navrhovaná a ktorá nedáva odporcovi adekvátnu možnosť obrany v prípade, pokiaľ je opatrenie nariadené až odvolacím súdom. V prípade záujmu sme ochotní vo veľmi krátkom čase i vypracovať presné a konkrétne paragrafové znenie v zmysle vyššie uvedeného. 
 	O 	ČA 	V zmysle pripomienky boli preformulované § 315 ods. 2 a § 321 ods. 1 
 	
SAK 	K § 325 ods. 3 
Je vhodné uvažovať, či nedoplniť aj ustanovenie o zasielaní obdobného rozhodnutia iným registrom, ak sa strane ukladá povinnosť nenakladať s vecou, ktorej vlastníctvo či iné oprávnenie sa zapisuje do osobitného registra. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 351 
Rozhodnutie môže byť vydané v prospech žalobcu napr., hoci mu nemusí byť vyhovené v celosti. I takýto účastník konania by mal mať výslovne stanovené právo podať odvolanie s cieľom, aby mu súd vyhovel v celosti, t.j. nielen čiastočne. Z navrhovaného znenia § 351 CSP to však celkom jasne nevyplýva, preto navrhujeme jeho úpravu. 
Nami navrhované znenie § 351 CSP: 
„Odvolanie môže podať strana, ktorej nebolo napadnutým rozhodnutím v celosti vyhovené alebo v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané.“ 
 	O 	N 	predkladateľom navrhnutá právna úprava pokrýva celkový aj čiastkový neúspech. V teórii nebola takáto úprava nikdy spochybnená, skôr by pochybnosti mohlo vyvolať zavedenie ďalšieho kritéria.  	
SAK 	K § 349 ods. 1, § 357, § 381 
Autori pripravovaného CSP mali nesporne záujem, aby sa návrhy na prerušenie konania podané niektorou zo strán nezneužívali za účelom oddialenia rozhodnutia vo veci samej, ako sa to deje v niektorých prípadoch v súčasnosti. Práve z tohto dôvodu zrejme ustanovenie § 153 ods. 3 CSP uvádza, že o zamietnutí návrhu na prerušenie konania súd rozhodne spolu s rozhodnutím vo veci samej. Túto skutočnosť hodnotíme pozitívne. 
Avšak nie je nám zrejmé, z akého dôvodu je vylúčená možnosť prieskumu rozhodnutia súdu prvého stupňa o prerušení konania odvolacím súdom. Pokiaľ totiž strana, ktorá návrh na prerušenie konania podávala, nie je úspešná nielen čo do návrhu na prerušenie konania, ale súčasne ani v konaní o veci samej, v takom prípade nie je z jej strany podľa nášho názoru možné namietať voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania ani postupom v zmysle § 357 ods. 2 CSP, nakoľko v prípade zamietnutia návrhu na prerušenie konania by nešlo o rozhodnutie, ktoré by predchádzalo rozhodnutiu vo veci samej, čo je podmienka uvedená v danom ustanovení § 357 ods. 2 CSP (keďže v zmysle 
§ 153 ods. 3 CSP by súd rozhodol spolu s rozhodnutím o veci samej, nie predtým). 
Navyše, nemožnosť podať odvolanie aj voči opačnému uzneseniu súdu prvého stupňa, na základe ktorého bude konanie prerušené, je veľmi nebezpečná a dovoľuje sudcom na súde prvého stupňa znefunkčniť celé konanie, a to aj vtedy, kedy na to v skutočnosti nebude vôbec dôvod - bez toho, aby mal účastník konania, ktorý o prerušenie konania nestojí, vôbec možnosť uvedené namietať. 
Tým, že by sa do ustanovenia § 349 ods. 1 CSP doplnila možnosť podať odvolanie aj voči uzneseniam o prerušení konania (a to či už tých, na základe ktorých by sa konania prerušovali, alebo tých, na základe ktorých by sa návrhy na prerušenie konania zamietali), by sa pritom súdne konanie nijako nespomalilo, nakoľko v prípade, ak by súd prvého stupňa mal záujem návrh na prerušenie konania zamietnuť, rozhodoval by v zmysle § 153 ods. 3 CSP až súčasne s rozhodnutím vo veci samej, t.j. odvolanie voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania by účastník podával takisto až spolu s odvolaním voči rozhodnutiu vo veci samej. Zároveň by však mal možnosť podať odvolanie hneď v prípade, pokiaľ by súd prvého stupňa konanie prerušil, t.j. mal by možnosť nápravy v prípade, keby prerušenie konania zo strany súdu prvého stupňa bolo nedôvodné. 
V tejto súvislosti však je potrebné uviesť, že odvolanie voči ktorémukoľvek rozhodnutiu je podľa navrhovaného znenia CSP možné odôvodniť len dôvodmi uvedenými v § 357 ods. 1 CSP (vyššie sme už argumentovali, že poukazovať na § 357 ods. 2 CSP zrejme nebude pri zamietnutí návrhu na prerušenie konania možné). Zároveň však nie je možné hovoriť, že procesné rozhodnutie súdu prvého stupňa o tom, či konanie prerušiť alebo nie, by malo mať vždy vadu uvedenú v § 357 ods. 1 CSP, a to platí aj v prípade, pokiaľ mal súd v otázke prerušenia konania rozhodnúť inak. Okresný súd totiž pri voľbe či konanie prerušiť alebo nie len volí medzi viacerými do úvahy prichádzajúcimi postupmi a ide o taký jeho procesný postup, ktorý je zákonom dovolený. To znamená, voľba jedného z uvedených postupov ešte nemusí znamenať, že rozhodnutie súdu napr. o zamietnutí návrhu na prerušenie konania by malo mať hneď vadu uvedenú v ustanovení § 357 ods. 1 CSP. Osvedčuje to i dnes platné znenie Občianskeho súdneho poriadku, z ktorého vyplýva, že obmedzenie odvolacími dôvodmi uvedenými v ustanovení 205 ods. 2 O.s.p. platí len pre rozsudok alebo uznesenie vydané vo veci samej, nie však pre procesné rozhodnutie, voči ktorému je možné podať podľa dnes platného znenia Občianskeho súdneho poriadku odvolanie bez obmedzenia zákonom stanovenými dôvodmi.proti u 
Na základe uvedeného v prípade, pokiaľ pripustíme možnosť podať odvolanie voči rozhodnutiam o prerušení konania, mali by sme i zakotviť, že odvolateľ pri odvolaní voči takémuto druhu rozhodnutia nie je viazaný dôvodmi uvedenými v § 357 ods. 1 CSP. 
Zároveň odporúčame v osobitnom ustanovení (§ 381 ods. 3 CSP) uviesť, že v prípade ak je podané odvolanie tak voči rozhodnutiu vo veci samej ako aj voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania, a odvolanie voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania je dôvodné, odvolací súd okrem zmeny alebo zrušenia rozhodnutia o zamietnutí návrhu na prerušenie konania zruší i rozhodnutie súdu prvého stupňa vo veci samej. 
Nami navrhované znenie § 349 ods. 1 CSP (zmeny sa týkajú písmen n) a o)): 
„V zmysle § 349 ods. 1 CSP odvolanie je prípustné proti uzneseniu súdu prvej inštancie o 
a) zastavení konania, 
b) odmietnutí podania vo veci samej, 
c) odmietnutí žaloby na obnovu konania, 
d) návrhu na nariadenie neodkladného alebo zabezpečovacieho opatrenia, 
e) zrušení neodkladného alebo zabezpečovacieho opatrenia podľa § 328 a 329 ods. 1. 
f) návrhu na opravu chýb v písaní a počítaní a iných zrejmých nesprávností, s výnimkou odôvodnenia, 
g) zamietnutí návrhu na doplnenie rozsudku, 
h) zamietnutí návrhu na zrušenie rozsudku pre zmeškanie, 
i) návrhu na predbežnú vykonateľnosť rozsudku, 
j) odklade vykonateľnosti rozhodnutia, 
k) povinnosti zložiť zábezpeku vo veciach práva duševného vlastníctva, 
l) zabezpečení dôkazného prostriedku, 
m) návrhu na uznanie cudzieho rozhodnutia, o návrhu na vyhlásenie vykonateľnosti cudzieho rozhodnutia, a vo veciach výkonu cudzieho rozhodnutia, 
n) trovách konania, 
o) prerušení konania.“ 
Nami navrhované znenie § 357 CSP (zmeny sa týkajú odseku 3) 
V zmysle § 357 CSP 
(1) Odvolanie možno odôvodniť len tým, že 
a) neboli splnené procesné podmienky, 
b) strane sa postupom súdu odňala možnosť konať pred súdom, 
c) rozhodoval vylúčený sudca alebo nesprávne obsadený súd, 
d) konanie má inú vadu, ktorá mohla mať za následok nesprávne rozhodnutie vo veci, 
e) súd prvej inštancie nevykonal navrhnuté dôkazy, potrebné na zistenie rozhodujúcich skutočností, 
f) súd prvej inštancie dospel na základe vykonaných dôkazov k nesprávnym skutkovým zisteniam, 
g) zistený skutkový stav neobstojí, pretože sú prípustné ďalšie prostriedky procesnej obrany alebo ďalšie prostriedky procesného útoku, ktoré neboli uplatnené (§ 358), 
h) rozhodnutie súdu prvej inštancie vychádza z nesprávneho právneho posúdenia veci. 

(2) Odvolanie proti rozhodnutiu vo veci samej možno odôvodniť aj tým, že právoplatné uznesenie súdu prvej inštancie, ktoré predchádzalo rozhodnutiu vo veci samej, má vadu uvedenú v odseku 1. 

(3) Odvolanie voči rozhodnutiu o prerušení konania možno odôvodniť aj z iných dôvodov, ako sú uvedené v odseku 1. 

(4) Odvolacie dôvody a dôkazy na ich preukázanie možno meniť a dopĺňať len do uplynutia lehoty na podanie odvolania.“ 

Nami navrhované znenie nového § 381 ods. 3 CSP: 
„V zmysle § 381 ods. 3 CSP v prípade ak je podané odvolanie voči rozhodnutiu vo veci samej ako aj voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania a odvolanie voči zamietnutiu návrhu na prerušenie konania je dôvodné, odvolací súd okrem zmeny alebo zrušenia rozhodnutia o zamietnutí návrhu na prerušenie konania zruší i rozhodnutie súdu prvého stupňa vo veci samej.“ 
Zároveň navrhujeme zmeniť i § 410 ods. 2 CSP a uviesť aj „a podľa § 349 písm. n) a o)“. 
 	O 	ČA 	Predkladateľ akceptoval návrh SAK v časti doplnenia prípustnosti odvolania, v súvislosti s tým akceptoval i pripomienku prispôsobenia § 410 ods. 2, ostatné zmeny navrhované v tejto pripomienke SAK predkladateľ neakceptoval s cieľom zachovať pôvodnú koncepciu návrhu zákona. 
 	
SAK 	K § 352 ods. 1 a 2  
Navrhujeme za slovo „stranou“ v odseku 1 doplniť slová „uvedenou v § 351“, resp.za slovo „strany“ v odseku 2 doplniť slová „uvedenej v § 351“. Znenie navrhované predkladateľom môže vyvolať dojem, že odvolanie môže podať každý intervenient, t.j. aj intervenient úspešnej strany v spore. Doplnený text odstraňuje pochybnosti v tomto smere.  	O 	N 	Predkladateľ zámerne používa v návrhu zákona stredne určité pojmy, aby sa vyhol neprimerane kazuistickej úprave. 
 	
SAK 	K § 357 ods. 1 písm. a) 
Navrhujeme textáciu „procesné podmienky konania“, prípadne odkaz na príslušné ustanovenie, kde sú procesné podmienky upravené. 	O 	N 	Rozlišujú sa procesné podmienky a podmienky konania. Tieto pojmy nemožno zamieňať. Predkladateľ zvolil termín "procesné podmienky" v súlade s § 152. 
 	
SAK 	K § 357 ods. 2 
Odporúčame zvážiť, či toto ustanovenie neobmedziť len na situácie, kedy predchádzajúce rozhodnutie malo (resp. mohlo mať) vplyv na rozhodnutie vo veci samej. Inak sa dá predpokladať „zahltenie súdov“ odvolacími dôvodom, týkajúcimi sa uznesení, vydaných pred meritórnym rozhodnutím. 	O 	N 	Systematickým výkladom je možno dospieť k zámeru pripomienkujúceho subjektu, preto predkladateľ nepristúpil k zmene predkladaného textu. 
 	
SAK 	K § 364 
Navrhujeme zvážiť, či by nebolo vhodné doplniť, že vznesenie námietky premlčania možno uskutočniť aj v odvolacom konaní. Uľahčilo by to prácu odvolacích súdov. 	O 	N 	Námietka premlčania je prípustná vtedy, keď je prípustné použitie prostriedku procesnej obrany. 
 	
SAK 	K § 365 ods. 4 
Navrhujeme zvážiť, či do tohto ustanovenia výslovne nedoplniť aj nositeľa tohto práva: "protistrana a ostatné subjekty odlišné od odvolateľa". Z textácie je zrejmé, že pôjde o tieto subjekty, avšak výslovne nie je vylúčený ani odvolateľ z určitého „dopĺňania odvolania“ o ďalšie prostriedky procesného útoku či procesnej obrany.  	O 	N 	Systematickým výkladom je možno dospieť k zámeru pripomienkujúceho subjektu, preto predkladateľ nepristúpil k zmene predkladaného textu. 
 	
SAK 	K § 372 ods. 1 
Odporúčame zvážiť vhodnosť doplnenia výnimky z toho pravidla, spočívajúcej v prípade, ak bol v súvislosti s rozsudkom prvej inštancie porušený zákon. V takom prípade by odvolací súd nemal byť viazaný odvolacími dôvodmi. 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožňuje s takto široko chápanou povinnosťou súdu prihliadať na uvedené vady. 	
SAK 	K § 377 ods. 1 
Dôležitý verejný záujem by mal byť špecifikovaný. Nie je jasné, kedy bude v civilnom konaní daný verejný záujem na tom, aby bolo nariadené odvolacie pojednávanie. 	O 	N 	Ustanovenie je úmyselne formulované voľne, aby súd mohol sám zvážiť, kedy je potrebné nariadiť pojednávanie.  	
SAK 	K § 378 písm. d) 
Navrhujeme špecifikovať dané ustanovenie presnejšie, a to i odkazom na § 365 ods. 1 CSP, ktoré upravuje odstraňovanie vád v odvolacom konaní. 
Nami navrhované znenie § 378 písm. d) CSP: 
„Odvolací súd odmietne odvolanie, ktoré nemá náležitosti podľa § 355, ak nedôjde k odstráneniu vád postupom v zmysle § 365 ods. 1.“ 
 	O 	N 	Úmyslom predkladateľa bolo sankcionovať vadné podanie len v tom prípade, ak vady neboli odstránené ani na výzvu súdu (§ 365) a pre vady podanie nemožno v konaní pokračovať. 	
SAK 	K § 386 písm. e) 
Navrhujeme slovo pred slovo „iného“ vložiť slová „všeobecne záväzným rozhodnutím“. Keďže z pôvodného textu nie je zrejmé, aké orgány a aké ich rozhodnutia má prekladateľ na mysli, navrhovaným doplnením sa upresňuje, že pôjde o rozhodnutia, ktoré sú všeobecne záväzné. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 387 
Upozorňujeme, že z prvej hlavy tretej časti CSP vypadol inštitút „rozkazu na plnenie“ ako skráteného konania a rozhodnutia. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 390 
Za slovo „stranou“ navrhujeme doplniť slová „uvedenou v § 379“. Doplnenie navrhujeme z dôvodu, že pri pôvodnom znení by sa mohlo zdať, že môže podať žalobu na obnovu konania aj intervenient strany úspešnej v spore. 	O 	A 	 	
SAK 	K § 406 ods. 2 
Považujeme za vhodnejšie uviesť, že „súd zruší pôvodné rozhodnutie a rozhodne vo veci samej novým rozhodnutím“. Dôvodom je sporná vhodnosť výrazu „nahradenie rozhodnutia“. 	O 	N 	Súd, ktorý koná o žalobe na obnovu konania vždy rozhodne o zamietnutí návrhu na zmenu rozhodnutia alebo napadnuté rozhodnutie zmení. Toto ustanovenie nespôsobovalo problémy ani v súčasnej úprave OSP § 235 	
SAK 	K § 409 písm. f) a § 412 
Oceňujeme, že navrhované znenie § 409 CSP odstránilo termín „odňatie možnosti konať pred súdom“, v súčasnosti použitý v § 237 O.s.p., ktorý býva častokrát rôzne a žiaľ i účelovo vykladaný najmä v spojitosti s otázkou, či i nedostatočné odôvodnenie rozhodnutia odvolacieho súdu sa považuje za odňatie možnosti konať pred súdom a teda či zakladá v zmysle § 237 O.s.p. i prípustnosť dovolania alebo nie. 
Podľa znenia § 409 písm. f) CSP pritom je zrejmé, že nedostatočné odôvodnenie by zakladať prípustnosť dovolania podľa nového kódexu už jednoznačne malo (keďže podľa platnej judikatúry nedostatočné odôvodnenie je zásahom do práva na spravodlivý súdny proces). S takouto úpravou sa však nestotožňujeme. 
Práve odvolanie sa na nedostatočné odôvodnenie totiž častokrát žiaľ umožňovalo a umožňuje dovolaciemu súdu založiť prípustnosť dovolania i v tých konkrétnych prípadoch, kedy sú rozhodnutia odvolacieho súdu odôvodnené postačujúco a kedy by dovolanie pri spravodlivom posúdení veci vôbec nemalo byť prípustné. Svedčí o tom i aktuálna odborná literatúra: 
„...procesná možnosť vystaviť akékoľvek nemeritórne rozhodnutie odvolacieho súdu relevantnému dovolaciemu prieskumu vytvára značný priestor pre obštrukčné konanie a dubiózny procesný postup“. 
Navyše, posúdenie dostatočnosti odôvodnenia veci je pritom častokrát značne subjektívne... Pritom prípustnosť dovolania ako mimoriadneho opravného prostriedku by mala byť formulovaná jasne a jednoznačne, a tak (čo možno najobjektívnejšie) by mali byť nastavené i kritéria pre jej posudzovanie. To však v prípade, pokiaľ bude musieť dovolacím súdom byť posudzované odôvodnenie veci, nikdy platiť nebude. Ba čo viac, dovolanie je mimoriadnym opravným prostriedkom, ktorý by mal byť prípustný len vo výnimočných prípadoch. Nadôvažok je možné poukázať i na rozhodnutie Ústavného súdu SR, III. ÚS 551/2012, zo dňa 30.01.2013, v zmysle ktorého by podľa väčšinového názoru senátov Ústavného súdu SR nedostatočné odôvodnenie veci prípustnosť dovolania v súčasnosti zakladať bez ďalšieho nemalo (hoci vychádzajúc z platného znenia O.s.p. - z dôvodu, že nejde o odňatie možnosti konať pred súdom). 
Preto navrhujeme, aby nedostatočné odôvodnenie prípustnosť dovolania podľa CSP nezakladalo (nakoľko v takom prípade vytvoríme priestor pre de facto štvorinštančné konanie s neistým a subjektívne hodnoteným výsledkom; dané štyri stupne súdneho konania budú pozostávať zo súdu prvého stupňa, odvolacieho súdu, dovolacieho súdu a Ústavného súdu SR) a z tohto dôvodu do § 412 CSP navrhujeme implementovať slová „a len z dôvodov nedostatočného odôvodnenia rozhodnutia“. 
Aj v takom prípade by samozrejme poškodenému subjektu stále zostávala možnosť domáhať sa ochrany svojich práv na Ústavnom súde Slovenskej republiky, ktorý ťažiskovo v rámci svojej rozhodovacej činnosti posudzuje práve porušenie ústavného práva sťažovateľa na spravodlivý súdny proces (samozrejme pokiaľ je také porušenie zo strany sťažovateľa namietané). 
Nami navrhované znenie § 412 CSP: 
„Dovolanie len proti dôvodom rozhodnutia a len z dôvodov nedostatočného odôvodnenia rozhodnutia nie je prípustné.“ 
 	O 	ČA 	Precizované ust. § 409 písm. f) - uvedená zmena spočíva v doplnení kritéria, že súd znemožnil strane, aby uskutočňovala jej patriace procesné práva, v takej miere, že došlo k porušeniu práva na spravodlivý proces. To umožňuje súdu vykladať prípustnosť dovolania v súlade s judikatúrou ESĽP. 
 	
SAK 	K § 410 
V tejto súvislosti dávame do pozornosti možnosť zahltenia NS SR podávaním dovolaní. Vzhľadom na to, že nemáme precedensové právo a že sa v praxi často stáva, že senáty dovolacieho súdu rozhodujú rozdielne, môže sa stať, že v praxi bude toto ustanovenie zneužívané na podávanie často inak nedôvodných dovolaní. 
Z aktuálne platného O.s.p. navrhujeme ponechať možnosť dovolania v prípade, ak sa rozhodnutie súdu prvého stupňa odlišuje od rozhodnutia odvolacieho súdu. Ako rozhodujúcu by sme však navrhli vziať do úvahy odlišnosť prvého rozhodnutia súdu prvého stupňa a posledného rozhodnutia odvolacieho súdu, aby sa predišlo situácii, ktorá je dnes, kedy dovolanie nie je prípustné ani v prípade, ak odvolací súd zruší pôvodne odlišné rozhodnutie súdu prvého stupňa a vráti mu vec na ďalšie konanie a následné rozhodnutia súdu prvého stupňa a odvolacieho súdu sa zhodujú – avšak to len preto, že súd prvého stupňa po druhý krát rozhodoval už viazaný právnym názorom odvolacieho súdu. 
Zároveň nie je zrejmé, aký subjekt bude posudzovať, či má byť dovolacím súdom (predtým) vyriešená právna otázka posúdená inak. Máme totiž za to, že to, či je dovolanie prípustné z dôvodu, že vec má byť vyriešená odlišne od ustálenej praxe, by nemalo vyplývať až z posúdenia dovolacím súdom (ten by totiž musel v takom prípade hmotnoprávne posudzovať každé jedno podané dovolanie). Za takých okolností potom subjektom, ktorý bude hodnotiť, či má byť dovolacím súdom (predtým) vyriešená právna otázka posúdená inak, môže byť jedine odvolací súd. Preto navrhujeme, aby v takom prípade uvedené odvolací súd uviedol priamo vo výrokovej časti svojho rozhodnutia. 
Zároveň máme za to, že by bolo správne pripustiť dovolanie proti tým rozhodnutiam odvolacieho súdu, ktoré neboli prijaté jednomyseľne. 
Nami navrhované znenie § 410 ods. 1 CSP: 
„Dovolanie je prípustné proti rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktoré nebolo prijaté jednomyseľne. Dovolanie je prípustné tiež proti rozhodnutiu odvolacieho súdu, ak sa posledné rozhodnutie odvolacieho súdu odlišuje od prvého rozhodnutia súdu prvého stupňa vo veci, pričom dovolanie je prípustné v časti, v ktorej sa uvedené rozhodnutia odlišujú. Zároveň je dovolanie prípustné proti rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktorým sa potvrdilo rozhodnutie súdu prvej inštancie, ak rozhodnutie odvolacieho súdu záviselo na vyriešení právnej otázky, pri ktorej riešení sa odvolací súd odchýlil od ustálenej rozhodovacej praxe dovolacieho súdu alebo ktorá v rozhodovacej praxi dovolacieho súdu ešte nebola vyriešená alebo je dovolacím súdom rozhodovaná rozdielne alebo ak odvolací súd navrhol vo výroku svojho rozhodnutia pripustiť dovolanie z dôvodu, že vec je potrebné posúdiť odlišne od doterajšej praxe dovolacieho súdu.“ 
 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované, avšak ku koncepčným zmenám neprišlo. 
 	
SAK 	K § 413 
Rozhodnutie môže byť vydané v prospech žalobcu napr., hoci mu nemusí byť vyhovené v celosti. I takýto účastník konania by mal mať výslovne stanovené právo podať v zákonom stanovených prípadoch dovolanie s cieľom, aby mu súd vyhovel v celosti, t.j. nielen čiastočne. Z navrhovaného znenia § 413 CSP to však celkom jasne nevyplýva, preto navrhujeme jeho úpravu. 
Nami navrhované znenie § 413 CSP: 
„Dovolanie môže podať strana, ktorej nebolo napadnutým rozhodnutím v celosti vyhovené alebo v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané.“ 
 	O 	N 	Teleologickým výkladom možno jasne ustáliť, že aj strana, ktorej súd vyhovel len čiastočne, má právo podať dovolanie. 	
SAK 	K § 424 ods. 1 
Z uvedenej textácie vyplýva, že ak dovolateľ bol riadne poučený v odvolacom konaní o povinnosti byť zastúpený advokátom a napriek tomu sám podá dovolanie tak ho súd nebude vyzývať na odstránenie vád a rovno odmietne dovolanie. Vyvstáva otázka, či toto bol úmysel zákonodarcu. Rovnako treba riešiť situáciu, že ak dovolateľ nemá finančné prostriedky na advokáta, či by mu nemal byť pridelený ex offo (aj prideľovanie advokáta ex offo trvá určitý čas, čo dovolateľovi skracuje lehotu na podanie dovolania). 	O 	ČA 	Výklad pripomienkujúceho subjektu je správny, je to úmysel predkladateľa. Do textu bola zavedená výslovná povinnosť odvolacieho súdu poučiť o prípustnosti dovolania, lehote na podanie dovolania, o náležitostiach dovolania a povinnom zastúpení advokátom v dovolacom konaní. 
 	
SAK 	K § 426 ods. 2 
V tejto súvislosti si dovoľujeme navrhnúť, aby aj v dovolacom konaní bola prípustná zmena v okruhu účastníkov konania (nie zámena, len zmena), ak nastane okolnosť uvedená v ustanovení § 74 CSP, t.j. ak nastane právna skutočnosť, s ktorou sa spája prevod alebo prechod práv alebo povinností. Takáto možnosť je prípustná i dnes podľa O.s.p. aj podľa odbornej literatúry a nie je nám zrejmý dôvod, pre ktorý by malo dôjsť k zmene. 
Ako argument je v tejto súvislosti nevyhnutné poukázať aj na ustanovenie § 445 CSP (právne vzťahy niekoho iného než strany nemôžu byť novým rozhodnutím dotknuté – nové rozhodnutie je rozhodnutie, ktoré nasleduje po vrátení veci zo strany dovolacieho súdu), ako aj na ustanovenie § 218 ods. 1 CSP (z ktorého vyplýva, že výrok právoplatného rozsudku je záväzný aj pre tých, ktorí sa stali právnymi nástupcami strán po právoplatnosti rozsudku), ako aj na § 432 ods. 2 CSP (v zmysle ktorého dovolací súd môže na návrh odložiť právne účinky napadnutého rozhodnutia, avšak právne vzťahy niekoho iného než strany sporu nemôžu byť týmto dotknuté). 
Na základe uvedených ustanovení, pokiaľ dôjde napr. k prevodu vlastníctva počas dovolacieho konania, strana, ktorá podala dovolanie, si nepomôže, hoci by NS SR jej dovolanie vyhodnotil ako opodstatnené, nakoľko nebude mať dosah na postavenie tretej osoby, ktorá nadobudla vlastníctvo počas dovolacieho konania. Pri dnes platnom znení O.s.p. by mala možnosť navrhnúť zmenu v účastníkovi konania počas dovolacieho konania tak, aby sa rozhodnutie dovolacieho súdu vzťahovalo i na tretiu osobu, čo však podľa navrhovaného § 426 ods. 2 CSP už urobiť nebude môcť. Navyše nič je nebude platná ani poznámka o konaní v katastri nehnuteľností, nakoľko ustanovenie § 218 ods. 2 CSP sa pravdepodobne na dnešné mimoriadne opravné prostriedky nebude vzťahovať (súdiac podľa znenia § 218 ods. 2 CSP, v ktorom aplikácia uvedeného ustanovenia na dovolanie uvedená nie je - na rozdiel napr. od dnes platného § 44a O.s.p.), a teda poznámka o podanom dovolaní, aj keby ju kataster nehnuteľností zapísal, nebude mať na postavenie tretej osoby vplyv. 
S ohľadom na uvedené navrhujeme pripustiť možnosť zmeny v okruhu strán konania i v dovolacom konaní. 
Nami navrhované znenie § 426 ods. 2 CSP: 
„Pre dovolacie konanie neplatia ustanovenia § 73 a § 131 až 138.“ 
 	O 	A 	 	
SAK 	K § 432 
Navrhujeme dať dovolaciemu súdu lehotu na rozhodnutie o odložení vykonateľnosti alebo odloženie právnych účinkov, napr. 30 dní od doručenia takéhoto návrhu na odklad. Ak má súd rozhodnúť o návrhu na odklad vykonateľnosti po dlhšej dobe, už to nemusí mať pre účastníka žiaden význam.  	O 	N 	Predkladateľ sa vyhýba zavádzaniu lehôt v CSP, ktoré v konkrétnom prípade aj tak nemajú vplyv na zrýchlenie konania. Súd je v každom prípade povinný konať podľa zásady rýchlosti konania. 	
SAK 	K § 84 ods. 1 
V ods. 1 ustanovenia § 84 navrhujeme slová "ktoroukoľvek fyzickou osobou spôsobilou samostatne konať pred súdom v plnom rozsahu" nahradiť slovami "blízkou osobou, ktorá má vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa". Pri prijatí návrhu by nebola potrebná úprava odseku 3. Navrhovaná úprava nebráni účastníkovi konať pred súdom, je v prospech kvalifikovaného právneho zastúpenia a nevytvára priestor na pokútne správanie v oblasti poskytovania právnych služieb.  	Z 	ČA 	Ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ obmedzil inštitút všeobecného zástupcu len na blízku osobu. 
 	
OS ZA 	čl. 2, ods. 2 
Navrhujem zmeniť znenie: 
Právna istota je stav, v ktorom každý môže legitímne očakávať, že jeho 
spor bude rozhodnutý v súlade s platnými právnymi predpismi a ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít. 
Platí stále kontinentálny (kódexový) systém práva, pričom judikatúra môže len vysvetľovať princípy, nie tvoriť základný prameň práva. 
 	O 	N 	Ustanovenie bolo precizované a predkladateľ ho považuje za dostatočne jasné.  	
OS ZA 	čl. 8 
Navrhujem upraviť tak, ako bola zakotvená zásada koncentrácie (aj s poukazom na voľný výklad možností súdu vykonať či nevykonať neskôr navrhnuté dôkazy) tak, aby strany boli povinné označiť skutkové tvrdenia dôležité pre rozhodnutie vo veci 
a podoprieť svoje tvrdenia dôkazmi, a to už pri prvom úkone procesného útoku alebo procesnej obrany ktorý im patrí v súlade s princípom hospodárnosti a podľa pokynov súdu. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa v reflexii na právo na spravodlivý proces nemôže sa obmedziť právo na predkladanie prostriedkov procesnej obrany a útoku až do takej miery, ako navrhuje pripomienkujúci subjekt.  	
OS ZA 	čl. 18 
Nie je presne zrejmý účel, asi by bola vhodnejšia formulácia ... Súd, ktorý je príslušný na konanie o žalobe, je príslušný aj na konanie o veciach s ňou spojených a o vzájomných žalobách, s výnimkou žalôb, pri ktorých je daná osobitná miestna príslušnosť. 
Neviem si predstaviť aká žaloba je spojená s inou žalobou, mimo vzájomného návrhu. 
 	O 	N 	pripomienka zrejme smeruje k § 18. Podľa novej koncepcie civilného procesu súd koná o žalobe a nie o veci. 	
OS ZA 	§ 44- § 45 
zvážiť postup predkladania v prípade vylúčenia všetkých sudcov súdu, aby sa predkladalo nadriadenému súdu, nie najbližšie spoločne nadriadenému, pretože predseda súdu nemá vedomosť o tom, ktorému súdu môže byť pridelený. 	O 	N 	predkladateľ považuje zvolené riešenie za najefektívnejšie. 	
OS ZA 	§ 69 
Pre prípad, že v konaní uplatňuje spoločný nárok nerozlučné spoločenstvo viac ako 10 účastníkov v mene ktorých nebude konať jeden subjekt podľa ods. 2, súd im ustanoví spoločného zástupcu. V prípade, že sa v súdom určenej lehote nedohodnú na spoločnom zástupcovi, súd im ustanoví zástupcu z radov advokátov. Zastúpenie je účinné aj pre právnych nástupcov pôvodných účastníkov. Trovy právneho zastúpenia znášajú účastníci pomerne rovným dielom. 
Ide najmä o prípady spoluvlastníkov pozemkov, kde zväčša je problém vôbec doručiť predvolania, získať kvalifikované vyjadrenie, pričom záujem vzhľadom na vec by mal byť spoločný. Možno by bolo dobré zvážiť aj možnosť pokračovať v prípade úmrtia účastníka bez prerušenia s tým, že zástupca by zastupoval záujem celého spoločenstva, teda úmrtie jedného by nemalo vplyv na plynulosť konania. 
 	O 	N 	uvedenú úpravu už pokrýva znenie komentovaného ustanovenia. Predkladateľ nepovažuje za vhodné zavádzanie zastupovania advokátom ani konať so zomrelou stranou 	
OS ZA 	§ 78 
Nie je jasné, kedy a za akých okolností môže byť rozsudok záväzný pre intervenienta? Poistné, regres? Nebude sa tým obchádzať vecná legitimácia, napr. pri vlastníckych sporoch, určenie neplatnosti právneho úkonu? Napr. pri určení vlastníctva predchádzajúci vlastníci budú len ako intervenienti? Takéto znenie ho stavia na úroveň účastníka (nerozlučné spoločenstvo).  	O 	N 	záväznosť rozsudku pre intervenienta vyplýva z osobitných predpisov, napríklad určenie neplatnosti uznesenia valného zhromaždenia podľa§ 131 ods. 1 Obchodného zákonníka je záväzné pre každého 	
OS ZA 	§ 85 
Nie je zrejmý jasný dopad, ak účastník nie je riadne zastúpený nemal by súd konanie zastaviť? Ak neprihliada na procesné úkony, ktorým je aj žaloba, to len odloží spis? Čo ak nebude zastúpený odporca? Čo ak advokát vypovie plnú moc a už si nezvolí? To bude kontumačný spor, hoci sa bude aj náležite brániť. 	O 	N 	súd bude konať ako keby procesná strana žiadny úkon neurobila. 	
OS ZA 	§ 86 ods. 2 
Doplniť obmedzenie plnomocenstva udelené advokátovi je neplatné. 
Stáva sa totiž, že advokát podá návrh a uvedie, že plnomocenstvo je len na spísanie návrhu. Procesne je to nezmysel, ale advokáti vracajú predvolania .... Čo ak spor nedopadne podľa predstáv účastníka a bude dôvodniť tým, že prečo súd nepredvolával advokáta alebo mu nedoručil rozsudok? 
 	O 	N 	požadovaný zámer pripomienkujúceho subjektu vyplýva z ustanovenia § 86 ods. 2. 	
OS ZA 	§ 93 
Ak sa nebude písať zápisnica a nebude 100% koncentrácia, pojednávanie sa 2 – 3x odročí, sudca si nebude na podrobnosti a niektoré vyhlásenia pamätať. Ak neovláda stenografiu, poznámky budú stručné, najmä ak bude ešte usmerňovať účastníkov, dohliadať na nerušenie a pod.. Ak vypočuje 10 svedkov, nebude presne vedieť kto čo povedal, ibaže sám zvládne stenografiu. Odvolací súd pri rozpore v skutkových tvrdeniach strán si bude prehrávať 5 hod. zvukového záznamu? To tažko. Čo ak záznam bude nezrozumiteľný, stáva sa to aj teraz. Súd nemá možnosti zabezpečiť celý prepis záznamu, nemusí byť správne rozumieť, hluk, neosvedčilo sa to ani v trestných konaniach. Hoci programy na prepis mali byť pred cca 5-timi rokmi pred anonynamizovaním 10mil. tlačív platobných rozkazov a „kontroly rozhodovacej činnosti“, stále nie sú sudcom a asistentkám k dispozícii (možno požiadať o spoluprácu Google, tam to funguje). 	O 	A 	 	
OS ZA 	§ 100 
doplniť doručovanie aj keď niekto nemá evidované miesto pobytu v reg. obyv. Napr. bezdomovci, pobyt je len napr. Žilina, Bratislava. V tomto prípade je doručenie nemožné a ustanovovaním opatrovníka by sme zbytočne zaťažovali obce alebo súd. úradníkov. Ak nemá evidovaný pobyt, súd rozhodne o ukladaní do spisu alebo zverejňovaní na úradnej tabuli súdu. Ak tak sú to zväčša spotrebiteľské spory, kde súd má toľko povinností, že jednoduchšie je dlh za odporcu uhradiť ako rozhodnúť. 	O 	A 	 	
OS ZA 	§ 103 
Doplniť aj o možnosť prijatia aj v prípade splnomocnenia alebo poverenia podľa osobitného plnomocenstva alebo poverenia alebo podľa poštového poriadku. Viď judikatúra ktorá rozvrátila 50 ročnú prax a doručovanie. 	O 	N 	predkladateľ sa nestotožnil s pripomienkou. 	
OS ZA 	§ 131 
V rámci zásady koncentrácie upraviť tak, že: Žalobca môže počas konania zmeniť žalobu iba v prípade, ak po podaní žaloby vyšli nanovo nové skutočnosti alebo sa podstatne zmenili okolnosti, o ktorých žalobca nemohol pri podaní žaloby mať vedomosť. O prípustnosti rozhodne súd. 
Niekedy sa stáva, že po treťom pojednávaní sa účastník zamyslí a zmení žalobu, na začiatku žaluje zle a pod.. Nie je problém podať novú žalobu, čo s trovami ak sa mení bezdôvodne po 3 rokoch? Zmena žaloby nemá byť na záchranu zle žalovaných nárokov ak „využitie“ konania na nejaké iné nároky. 
 	O 	N 	predkladateľ zotrváva na uvedenej navrhnutej koncepcii. 	
OS ZA 	§ 144, § 158 ods. 3 ako aj ostatné 

Prostriedky uplatniť pri prvom úkone vo veci (po výzve). 
Nie súd nemusí prihliadať, ale NESMIE PRIHLIADAŤ. Viť stav rozhodnutí, kedy rozhodnutia odvolacích súdov slovo môže zväčša interpretujú ako „súd nižšieho stupňa to mal urobiť!!!!“ Ak raz niečo voči súdu a ostatným účastníkom nevykonal, tak stratil práva. Potom vyjadrenia a zmeny sa doručujú pred pojednávaním, účastníci nechodia, odročuje sa .... Spotrebiteľských sporov a ex offo sa to netýka. 
 	O 	N 	predkladateľ ponecháva súdu možnosť zvážiť, či uplatní túto sankciu za porušenie zásady koncentrácie konania. Posúdenie bude závisieť najmä od náročnosti, v prípade prihliadnutia na prostriedky procesnej obrany alebo útoku. 	
OS ZA 	§ 151 
Poučovacia povinnosť nie je ani pre zástupcu s právnickým vzdelaním 2 st., napr. 84 ods. 3 hoci je postavený na roveň advokáta, tzv. firemný právnici a pod.. 	O 	A 	 	
OS ZA 	§ 162 ods. 2 
Ako súd rozhodne ak nevykoná dokazovanie, nedôjde k porušeniu zásad rovnosti účastníkov a práva na spravodlivý proces? Účastníci sa nebudú mať možnosť vyjadriť k dokazovaniu. Aby predbežné prejednanie nebolo len formálne pre prípadnú možnosť vydať rozsudok pre zmeškanie, pretože rozsudok pre zmeškanie je nie možné vydať už na pojednávaní vo veci samej. 	O 	N 	súd rozhodne na základe žaloby a vyjadrení k žalobe, ak to bude možné. 	
OS ZA 	§ 163 ods. 1 
163 ods. 1 Navrhujem zmeniť poslednú vetu a vypustiť zamietnutie žaloby, predsa ak mám kontumovať žalobcu tak zamietam návrh a neposudzujem či by mu inak bolo možné vyhovieť. Ak sa pre neprítomnosť navrhovateľa vydá rozsudok pre zmeškanie, tak to nemôže znamenať, že inak by návrhu súd vyhovel. Čo hospodárnosť? To vykoná súd dokazovanie aby zistil či sú dôvody pre zamietnutie žaloby? 	O 	N 	ak v čase rozhodovania kontumačným rozsudkom nie sú splnené podmienky na zastavenie konania, odmietnutie žaloby alebo zamietnutie žaloby, súd vydá kontumačný rozsudok. Neznamená to, že by súd najskôr musel vykonať dokazovanie. 	
OS ZA 	§ 165 
Doplniť, že účastník sa nemôže radiť ako má odpovedať na položenú otázku! 	O 	N 	uvedený zákaz je neskontrolovateľný. 	
OS ZA 	§ 186 ods. 2 
§ 186 ods. 2 – Súd má byť rozhodnutím iných orgánov vo veci v ktorej nemá právomoc viazaný, na čo formulácia, že prihliadne a vysporiada? To treba 50-stranové odôvodnenia? 	O 	N 	Súd sa s takým rozhodnutím vysporiada ako s každým iným dôkazom - teda sa vysporiada, obava pripomienkujúceho subjektu o 50 stranách odôvodnenia sa javí neodôvodnená. 	
OS ZA 	§ 198 
Ako donútiť odborne spôsobilú osobu vydať odborné vyjadrenie? Na to nie je nikto povinný. To donútim geodeta zamerať pozemok? Lekára posúdiť stav? Navrhujem zmeniť, ak súd má za to, že na posúdenie skutočností sú potrebné odborné znalosti, môže uložiť účastníkovi zabezpečiť vyjadrenie odborne spôsobilej osoby alebo predloženie súkrom. znalec. posudku. Súd môže na návrh vyzvať príslušný orgán, aby sa vyjadril k posudzovanej skutočnosti. 	O 	N 	odborné vyjadrenia budú poskytovať predovšetkým orgány a inštitúcie, ktorým táto povinnosť vyplýva z osobitných predpisov. 	
OS ZA 	§ 199 
čo ak bude rozpor medzi posudkami? Účatníci nebudú mať záujem o kontrolný posudok, každý bude prezemtovať vlastný, nie je vôdné, aby súd v odôvodnených prípadoch mohol vykonať aj znalecké dokazovanie na odstránenie rozporných skutočností, na posúdenie ktorých sú potrebné odborné vedomosti? 	O 	N 	v súlade s princípom kontradiktórnosti konania sa znalecké dokazovanie vykoná iba na návrh, pirčom v prípade rozporu dvoch posudkov súd zhodnotí dôkazy podľa zásady voľného hodnotenia dôkazov. 	
OS ZA 	§ 202 
Nebolo by vhodné nahradiť krvná skúška odberom bilologického materiálu? 	O 	N 	Predkladateľ formuloval ustanovenie všeobecne, tak, aby pokrylo aj odber biologického materiálu. 	
OS ZA 	§ 207 
navrhujem zmeniť stav v čase vydania rozsudku na vyhlásenia rozsudku. To by sa mohlo zamieňať s doručením a rozsudok sa vždy vyhlasuje.  	O 	A 	 	
OS ZA 	§ 209 ods. 2 
Neviem či sa niekomu tento postup osvedčil. Ak je to ťažký spor, nemožno odročiť za účelom vyhlásenia, pretože pri obvyklom nápade sa za tri týždne nepodarí v zložitej veci napísať rozsudok a vec ešte aj posúdiť. Podľa mňa je to nezmysel. 	O 	N 	Uvedené ustanovenie je prostriedkom na zamedzenie prieťahom v konaní. 	
OS ZA 	§ 241 a nas. 
Ak by sa mal meniť stav pri platení trov pri oslobodení od platenia súdneho poplatku (podľa súčasného znenia trovy platí každý), v prípade oslobodenia neúspešný účastník konania ktorému bolo priznané oslobodenie od platenia súdnych poplatkov je povinný nahradiť štátu trovy konania, ktoré zaňho platil štát. Obdobne by to mohlo byť aj so súdnymi poplatkami v prípade oslobodenia od platenia súdom. Nejedná sa o zákonné oslobodenie ani spory s ochranou slabšej strany, štát mu súdiť sa umožnil ale ak nebol úspešný, nech poplatok uhradí. Zabráni sa šikanóznym a nezmyselným konaniam. 	O 	N 	predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii. V prípade vyhovenia uvedenej pripomienke by hrozil rozpor s právom účastníka na prístup k súdu. 	
OS ZA 	§ 335 ods. 2 
Uznesenie o zápise zálož práva, upresniť, že zasiela účastník, nech nevznikne súdu nová povinnosť, že ak rozhodne tak aj musí zaslať. 	O 	N 	vyplýva zo všeobecnej hmotnoprávnej úpravy - je v záujme strany, aby zaslala potrebné rozhodnutie príslušnému katastru nehnuteľností. 	
OS ZA 	§ 339 ods. 3 
Doplniť aj ods. 2, súd nevydá uznesenie ak nezloží preddavok na trovy zabezpečenia. 	O 	A 	 	
NBS 	 
I. Všeobecné pripomienky 
Navrhujeme zvážiť spojenie navrhovaných zákonov Civilný sporový poriadok a Civilný mimosporový poriadok do jedného kódexu v záujme zjednodušenia a prehľadnosti ustanovení upravených konaní pred súdmi vzhľadom na to, že mnohé inštitúty sa prekrývajú. 

 	O 	N 	Predkladtaeľ dodržal systematiku kódexov civilného procesu tak, ako vyplývajú z Legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procesného schváleného vládou SR. 
 	
NBS 	 
1. K § 289 ods. 2 
V § 289 navrhujeme odsek 2 spresniť takto: „(2) Ak súd určil niektorú zmluvnú podmienku v spotrebiteľskej zmluve, vo všeobecných obchodných podmienkach, vo všeobecných poistných podmienkach alebo v iných zmluvných dokumentoch súvisiacich so spotrebiteľskou zmluvou za neplatnú…“. 
Odôvodnenie: 
Spresnené znenie navrhovaného ustanovenia zohľadňuje rovnaké právne postavenie všeobecných obchodných podmienok a všeobecných poistných podmienok, ktorých záväznosť spolu s konkrétnym zmluvným typom vyplýva zo zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník (ďalej len „Občiansky zákonník“). Sme toho názoru, že ame navrhnuté znenie je konformné s § 53c Občianskeho zákonníka a § 1b nariadenia vlády č. 87/1995 Z. z. ktorým sa vykonávajú niektoré ustanovenia Občianskeho zákonníka. 
Túto pripomienku uplatňujeme ako zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MSSR akceptovalo pripomienku v tom zmysle, že do textu zákona sa doplní „iné zmluvné dokumenty súvisiace so spotrebiteľskou zmluvou“ a v dôvodovej správe sa uvedie, ktoré tieto dokumenty to môžu byť. Rozpor bol odstránený. 
 	
NBS 	 
2. K § 293 
V § 293 je potrebné za slovom „dodávateľa” slovo „a” nahradiť čiarkou a na konci (za slová „Slovenská obchodná išpekcia”) pripojiť slová „alebo Národná banka Slovenska18).”. 
Poznámka pod čiarou k odkazu 18 znie: 
18) „Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 566/1992 Zb. O Národnej banke Slovenska v znení neskorších predpisov. 
Zákon č. 747/2004 Z. z. o dohľade nad finančným trhom a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 
Odôvodnenie: 
V súvislosti s v súčasnosti pripravovanými legislatívnymi zmenami zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 566/1992 Zb. O Národnej banke Slovenska a zákona č. 747/2004 Z. z. o dohľade nad finančným trhom a o zmene a doplnení niektorých zákonov, sa predpoklada prechod vymedzených kompetencií v oblasti ochrany finančného spotrebiteľa a kontroly neprijateľných zmluvných podmienok a nekalých obchodných praktík na Národnú banku Slovenska. Nami navrhované doplnenie § 293 je plne konformné s dôvodovou správou k predmetnému ustanoveniu a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/22/ES z 23. Apríla 2009 o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov, nakoľko Národná banka Slovenska je nezávislým orgánom špecificky zodpovedným za ochranu záujmov ustanovených v čl. 1 predmetnej smernice. 
Túto pripomienku uplatňujeme ako zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MS SR zmení text, vypustí sa SOI, doplní sa „orgán dohľadu podľa osobitných predpisov“ ako pojem všeobecný. Rozpor odstránený. 
 	
NBS 	 
3. K tretej časti druhej hlave – Spory s ochranou slabšej strany 
Žiadame doriešiť otázku oznamovania súdnych rozhodnutí o neprijateľných zmluvných podmienkach Slovenskej obchodnej inšpekcii a Národnej banke Slovenska ako orgánu dohľadu nad ochranou finančného spotrebiteľa. 
Túto pripomienku uplatňujeme ako zásadnú. 
 	Z 	A 	Dohodlo sa na rozporovom konaní, ktoré sa dňa 27.10.2014 uskutočnilo k tejto pripomienke. MS SR vyvinie iniciatívu, aby sa na web stránke zverejňovali tieto rozhodnutia pod samostatnou "záložkou". Rozpor odstránený. 
 	
NBS 	 
4. K § 91 ods. 1 druhej vete 
Do navrhovaného ustanovenia je potrebné doplniť poznámku pod čiarou, v ktorej by boli uvedené príkladmo osobitné predpisy, na ktoré sa navrhované ustanovenie odvoláva. 
Túto pripomienku uplatňujeme ako zásadnú. 

 	Z 	A 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke. MS SR pripomienku akceptuje, zohľadní sa v znení spoločného ustanovenia úplatného pre celý zákon, s čím NBS súhlasí. Rozpor odstránený. 
 	
NBS 	 
5. K § 129 písm. c) a d) 
Do navrhovaného ustanovenia je potrebné doplniť poznámky pod čiarou, v ktorých by boli uvedené príkladmo osobitné predpisy, na ktoré sa navrhované ustanovenia odvolávajú. 
Túto pripomienku uplatňujeme ako zásadnú. 

 	Z 	ČA 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke. Zmena koncepcie je uvedená v dôvodovej správe. Rozpor odstránený. 
 	
NBS 	 
1. K čl. 2 ods. 2 
Z čl. 2 ods. 2 nie je zrejmé, čo sa rozumie „najvyššou súdnou autoritou”. Tato pripomienka sa primerane vzťahuje na celý návrh (napríklad čl. 4 ods. 2). 

2. K čl. 3 ods. 2 
V čl. 3 ods. 2 odporúčame zvážiť nahradenie slov „čo je v slovách a vetách jasné 
a nepochybné” inými vhodnými slovami, resp. toto ustanovenie formulačne spresniť vzhľadom na to, že v praxi môže spôsobovať nejasnosti. Čo pre jedného môže byť „jasné 
a nepochybné”, pre druhého to môže byť naopak „nejasné a pochybné”. Kto bude v takom prípade rozhodovať ? V prípade že sa potvrdí protirečenie, aká sankcia hrozí porušovateľovi ? 

3. K čl. 5 
Z navrhovaného znenia čl. 5 nie je zrejmé čo sa rozumie zjavným zneužitím práva. 

4. K čl. 8 
V čl. 8 je potrebné slová „podoprieť dôkazmi” nahradiť iným vhodnejším slovom, resp. v celom návrhu zjednotiť používanie súvisiacich pojmov napríklad § 172 ods. 4 („označiť 
a predložiť dôkazy”), § 179 ods. 2 („vykonanie dôkazu”). 

5. K čl. 9 
Čl. 9 odporúčame spresniť právo strán oboznámiť sa s vyjadreniami, návrhmi a dôkazmi protistrany z časového hľadiska. Je dôležité, aby sa strany mali môžnosť včas oboznámiť 
s návrhmi a dôkazmi protistrany. 

6. K § 7 ods. 2 
V § 7 ods. 2 navrhujeme slová „rozhodcovský súd sa odmietol sporom zaoberať” nahradiť slovami „rozhodcovský súd rozhodol o tom, že nie je príslušný vec rozhodnúť“. Ide o precizovanie navrhovaného znenia návrhu. 

7. K prvej časti tretej hlave 
Navrhujeme prehodnotiť systematiku príslušnosti súdov nakoľko nie je zrejmý rozdiel medzi „vecnou” a „kauzálnou” pôsobnosťou súdov, ktorá predstavuje osobitný druh vecnej príslušnosti. V § 12 sa označuje len prvoinštančná pôsobnosť; druhoinštančná je uvedená 
v kauzálnej pôsobnosti v § 28 (odvolací súd), resp. aj v § 29 (dovolací súd); v § 34 sa hovorí 
o „funkčnej” pôsobnosti. 

8. K § 27 
Z navrhovaného znenia nie je jasné čo sa rozumie „sporom z abstraktnej kontroly neprijateľných podmienok”. 

9. K § 53 
Z navrhovaného znenia nie je jasné čo sa rozumie “šikánoznou alebo zjavne bezdôvodnou námietkou zaujatosti”. 

10. K § 56 a § 57 
Navrhujeme prepracovať znenie týchto ustanovení. Z § 57 je nepriamo vyplýva, že nedostatok procesnej subjektivity je odstrániteľnou vadou konania vo výnimočných prípadoch, príklad je uvedený v dôvodovej správe k § 57. Toto je však v rozpore s dôvodovou správou k § 56, ktorá nedostatok procesnej subjektivity považuje za neodstrániteľnú prekážku konania. Ak má byť výnimočne možný opak, treba ustanovenie prepracovať. 

11. K § 57 
V § 57 navrhujeme slovo “zhojený” nahradiť iným vhodnejším slovom. 

12. K § 60 a § 74 
V § 60 a 74 navrhujme slová „prijíma stav konania” nahradiť slovami „vstupuje do konania 
v stave”. 

13. K prvej časti piatej hlave 
Odporúčame (najmä v § 71) doriešiť problematiku bytových domov, kde síce ide 
o nerozlučné procesné spoločenstvo, ale konať môže v jeho mene len poverený správca alebo spoločenstvo vlastníkov bytov, resp. jeho predseda. 

14. K § 84 ods. 2 
V navrhovanom znení odporúčame zdôrazniť, že ide o zastupovanie v rôznych konaniach, inak sa zástupcovi znemožní konať v súvisiacich konaniach. 

15. K § 85 ods. 1 
Odporúčame prehodnotiť povinné zastupovanie advokátom, pretože spory z ochrany hospodárskej súťaže sa môžu týkať aj spotrebiteľa a v takom prípade by malo byť zachované právo zastúpenia aj ochranárskym združením. Rovnako nie je dôvodné, aby fyzická osoba 
s právnickým vzdelaním alebo právnická osoba, ktorá zamestnáva právnikov nemohla konať v takýchto sporoch aj bez advokáta. 

16. K § 91 
V § 91 navrhujeme doplniť aj iné subjekty konania, ktoré by mali právo nazerať do spisu. 
V § 91 ods. 2 odporúčame slová “než strane” nahradiť slovami „ako osobe uvedenej v odseku 1”. 

17. V poznámke pod čiarou k odkazu 6 je potrebné slovo „Napr.“ nahradiť slovom „Napríklad“. 

18. K § 92 a 93 
Predkladateľ bez náležiteho odôvodnenia a prípadnej anlýzy dopadov preferuje zaznamenávanie procesných úkonov súdu technickými prostriedkamia zariadeniami na to určenými a len subsidiárne ponecháva možnosť klasickej zápisnice. Podľa nášho názoru ide o zásadnú zmenu doterajšej praxe, ktorá môže mať negatívny dopad najmä na účastníkov konania (fóbia z nahrávania, nemožnosť odkontrolovať „povedaného“, náklady na technické zariadenie na prehratie záznamu z nosiča dát, kompatibilita média a technického zariadenia) Návrhovanými zmenami ide o popretie zásady účelovosti a zásady písomnosti. Napríklad z uvedeného nie je jasné akým spôsobom sa budú oboznamovať nepočujúci. Taktiež pri bežnom nahliadnutí do spisu nie je jasné, či si nahliadajúci si bude musieť doniesť svoje technické zariadenie na prehratie záznamu ? Taktiež z hľadiska efektívnosti a možnosti rýchlejšie sa zorientovať najmä v rozsiahlejších spisoch je vhodnejšie zachovať doterajšiu písomnú formu. 
Vzhľadom na doterajšiu prax navrhujeme ponechať možnosť vykonávať zaznamenávanie procesných úkonov formou klasickej zápisnice (v písomnej forme) a zaznamenávanie procesných úkonov súdu technickými prostriedkamia zariadeniami na to určenými využívať zatiaľ len subsidiárne, prípadne zabezpečiť písomnú formu zaznamenávania procesných úkonov formou kvalitnej transkripcie. 

19. K prvej časti diedmej hlave druhému dielu - Doručovanie 
Navrhujeme zjednotiť používanie pojmov „adresát“ a „príjemca písomností“, ktoré sa používajú pri úprave inštitútu doručovania (§ 103 až §106), nakoľko text návrhu nie je dostatočne presný. Rovnako je potrebné špecifikovať doručovanie do vlastných rúk, nakoľko poštový podnik umožňuje prevzatie takýchto zásielok aj osobou, ktorú adresát splnomocnil na preberanie zásielok so službou „Do vlastných rúk“ alebo na všetky právne úkony. Z návrhu nie je jasné, či sa §103 upravujúci splnomocnenie na preberanie zásielok uplatňuje aj na 
§ 104, kde sa hovorí len o adresátovi. 

20. K § 103 ods. 2 
V § 103 ods. 2 navrhujeme slovo „pracovnoprávnom” nahradiť slovom „obdobnom”, jedná sa o precizovanie textu návrhu. 

21. K nadpisu § 117 
V nadpise § 117 navrhujeme za slovo „forma” vložiť slová „a podoba”. 

22. K § 125 ods. 2 
V § 125 ods. 2 navrhujeme pri fyzickej osobe podnikateľovi uvádzať aj údaje ako o fyzickej osobe nepodnikateľovi z dôvodu možnej vykonateľnosti súdneho rozhodnutia vo veci samej 
v prípade zániku živnosti (fyzická osoba podnikateľ zodpovedá za záväzky zo živnosti celým svojim majetkom, t.j. aj ako súkromná osoba). 

23. K § 151 ods. 2 
V § 151 ods. 2 navrhujeme precizovať používanie pojmov „strana“ a „subjekt“, keďže v texte sa zamieňa pojem „strana“ a „subjekt“ na úkor zrozumiteľnosti, napríklad v § 151 ods. 2 sa uvádza právne zastúpenie „strany“, hoci ako „strana“ môžu vystupovať viaceré subjekty, 
z ktorých môžu mať zástupcu len niektoré subjekty. 

24. K § 154 ods. 1 
V § 154 ods. 1 navrhujme vypustiť uvedené minimálne lehoty na prerušenia konania, ktoré nie sú dôvodné. 

25. K § 167 ods. 2 
V § 167 ods. 2 navrhujeme doplniť aj možnosť ústneho oznámenia súdom o vylúčení verejnosti, najmä ak ide o vylúčenie verejnosti len na časť pojednávania (napríklad z dôvodu ochrany bankového tajomstva). Ide o operatívne rozhodnutie súdu, ktoré sa počas pojednávania môže vyskytnúť a súd ho musí vykonať okamžite. 

26. K § 188 ods. 2 
V § 188 ods. 2 je potrebné vypustiť slovo „každá“ z dôvodu nadbytočnosti a slová „Musí vypovedať pravdu a nič nezamlčovať. O tom musí byť poučená.“ navrhujeme nahradiť slovami „Táto fyzická osoba musí vypovedať pravdivo a nič nezamlčovať, o čom musí byť poučená.“. Táto pripomienka sa primerane vzťahuje na celý návrh (napríklad § 188 ods. 2). 

27. K § 189 ods. 2 
V § 189 ods. 2 navrhujeme precízovať slová „adresu, z ktorej možno svedka predvolať“. Táto pripomienka sa primerane vzťahuje na celý návrh (napríklad § 190 ods. 2). 

28. K § 190 ods. 3 
Toto ustanovenie platí aj vtedy, ak svedka predvolá súd podľa odseku 1 ? Nebude toto ustanovenie v praxi zneužívané a to aj v prípadoch, ak ide o tzv. korunného svedka ? Ak prítomnosť svedka nie je schopný zabezpečiť súd, je to naozaj kvalifikovaný dôvod na zamietnutie tohto dôkazu ? 

29. K § 192 ods. 1 
V § 192 ods. 1 je potrebné doplniť kto má zistiť totožnosť svedka pre výsluchom. V druhej vete je potrebné slová „Súd najmä zistí” nahradiť slovami „Súd zistí najmä”. 

30. K § 203 ods. 2 
V § 203 ods. 2 navrhujeme slovo „tých” nahradiť iným vhodnejším slovom napríklad „osoby”. 

31. K § 208 ods. 2 
V § 208 ods. 2 odporúčame za slovo „vyjadriť” vložiť slovo „aj”. 

32. K § 222 ods. 1 
V § 222 ods. 1 slovo „vlastnosť” nahradiť iným vhodným slovom. 

33. K § 255 ods. 3 
V § 255 ods. 3 je potrebné slovo „z” nahradiť slovom „zo”. 

34. K § 308 
V § 308 je potrebné slová „sa môže dať zastúpiť” nahradiť inými vhodnejšími slovami napríklad „može byť zastúpený”. 

35. K § 318 
§ 318 ods. 2 odporúčame spresniť v tom zmysle, že sa to netýka takej listiny, ktorej sa síce dovoláva, ale ktorú nemá k dispozícií, ale má ju napríklad protistrana. 

36. K § 332 písm. b) 
V § 332 písm. b) je potrebné slovo „neučinil” nahradiť iným vhodnejším slovom (napríklad slovom „neurobil”). 

37. K § 352 ods. 1 
V § 352 ods. 1 navrhujeme za slovo „stranou“ doplniť slová „v neprospech, ktorej bolo rozhodnutie vydané,”; ide o precizovanie návrhu. 

38. K nadpisu § 358 
V nadpise k § 358 navrhujeme slovo „Novoty” nahradiť” nahradiť inými vhodnejšími slovami (napríklad „Nové skutočnosti”). 

39. K § 361 ods. 2 
V § 361 ods. 2 navrhujeme slová „Lehoty, ktoré majú plynúť od právoplatnosti napadnutého rozhodnutia, plynú v takom prípade od právoplatnosti uznesenia o zastavení odvolacieho konania.” nahradiť slovami „Lehoty na plnenie podľa napadnutého rozhodnutia neuplynú pred dňom právoplatnosti rozhodnutia o zastavení odvolacieho konania.”. Navrhované text pripúšťa možnosť špekulatívneho výkonu práva pri oddialení lehoty na plnenie podaním a následným späťvzatím odvolania. 

 	O 	ČA 	1. K čl. 2 ods. 2 N - Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočne jasnú. 
2. K čl. 3 ods. 2 N - Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočnú. 
3. K čl. 5 N - Podľa názoru predkladateľa je znenie ustanovenia zrejmé a nepovažuje za nevyhnutné formuláciu podstatne meniť, hoci ustanovenie bolo precizované. 
4. K čl. 8 N - S ohľadom na nenormatívny charakter základných princípov považuje predkladateľ terminológiu za dostatočnú. 
5. K čl. 9 N - podľa názoru predkladateľa je znenie navrhovaného princípu vhodnejšie a priliehavejšie, pričom cieľ pripomienkujúceho subjektu sa dosiahol. 
6. K § 7 ods. 2 N - predkladateľ nesúhlasí s významovým odtieňom, ktorý by navrhovaná precizácia spôsobila 
7. K prvej časti tretej hlave N - predkladateľ zámerne rozlišuje medzi vecnou, miestnou, kauzálnou a funkčnou príslušnosťou v súlade so všeobecne akceptovanou pojmológiou v teórii 
8. K § 27 N - ustanovenie bolo prepracované tak, aby reflektovalo úpravu konania o abstraktnej kontrole v spotrebiteľských veciach 
9. K § 53 N - je na uvážení súdu vzhľadom na všetky okolnosti, aby posúdil kedy je námietka šikanózna alebo zjavne bezdôvodná 
10. K § 56 a § 57 ČA - prepracovaná bola dôvodová správa - podľa zmeneného znenia dôvodovej správy nejde o absolútnu neodstrániteľnosť, ale o zásadnú neodstrániteľnosť. 
11. K § 57 A - ustanovenie prepracované. 
12. K § 60 a § 74. N - použitá formulácia je podľa názoru predkladateľa presnejšia 
13. K prvej časti piatej hlave N - uvedenú problematiku riešia osobitné predpisy a § 69 ods. 2 
14. K § 84 ods. 2 N - predkladateľ má za to, že navrhovaná právna úprava je dostatočne jasná. 
15. K § 85 ods. 1 ČA - predkladateľ trvá na povinnom zastúpení advokátom aj v prípade, ak stranu zastupuje spotrebiteľská organizácia, nakoľko odbornú spôsobilosť na zastupovanie v konaní pred súdom má predovšetkým advokát. 
16. K § 91 V § 91 ČA - Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke. MS SR pripomienku akceptuje, zohľadní sa v znení spoločného ustanovenia úplatného pre celý zákon, s čím NBS súhlasí. Rozpor odstránený. 
17. V poznámke pod čiarou k odkazu 6 A 
18. K § 92 a 93 A 
19. K prvej časti siedmej hlave druhému dielu - ČA - právna úprava sa precizovala pokiaľ ide o poverenie a splnomocnenie osoby na prijímanie písomností. Používanie pojmov príjemca písomnosti a adresát je volené úmyselne, pretože nejde o výrazy s rovnakým významom. Predkladateľ má za to, že navrhovaná právna úprava je vo zvyšku dostatočne jasná. 
20. K § 103 ods. 2 A 
21. K nadpisu § 117 N - predkladateľ sa s touto pripomienkou kazuistického charakteru nestotožnil 
22. K § 125 ods. 2 A, predkladateľ v tomto ustanovení upustil od rozlišovania fyzickej osoby podnikateľa od fyzickej osoby 
23. K § 151 ods. 2 N - pojmy strana a subjekt majú rozličný význam, pričom strany sú vždy dve, ale subjektov môže byť viacero 
24. K § 154 ods. 1 N - úmyslom predkladateľa bolo sankcionovať konanie strán vedúce k prerušeniu konania a motivovať ich k skorému pokračovaniu v konaní 
25. K § 167 ods. 2 ČA - ustanovenie zmenené tak, že súd vylúčenie verejnosti "vhodným spôsobom" oznámi 
26. K § 188 ods. 2 N - Podľa názoru predkladateľa je súčasná formulácia štylisticky bezproblémová. 
27. K § 189 ods. 2 ČA - Ustanovenie bolo čiastočne prepracované doplnením vety: Ak nie je adresa svedka strane známa, súd svedka predvolá z adresy na doručovanie určenej podľa § 100 ods. 1. 
28. K § 190 ods. 3 N - ide o opatrenie na zrýchlenie konania a zabráneniu prieťahom. 
29. K § 192 ods. 1 A 
30. K § 203 ods. 2 N - Ide o legislatívne a jazykovo nesporné vyjadrenie 
31. K § 208 ods. 2 A 
32. K § 222 ods. 1 N - podľa názoru predkladateľa je táto formulácia gramaticky aj legislatívne bezproblémová. 
33. K § 255 ods. 3 A 
34. K § 308 N - predkladateľ sa priklonil k pojmu "môže dať zastupovať 
35. K § 318 N - aplikáciou § 346 sa subsidiárne použije všeobecná úprava, o. i. § 124 ods. 3 
36. K § 332 písm. b) A 
37. K § 352 ods. 1 N - predkladateľ zámerne používa v návrhu zákona stredne určité pojmy, aby sa vyhol neprimerane kazuistickej úprave. Systematickým výkladom je jednoznačne možné dospieť k záveru navrhovanému pripomienkujúcim subjektom. 
38. K nadpisu § 358 N - Pojem "novoty" zvoli predkladateľ zámerne, nakoľko presnejšie vyjadruje obsah ustanovenia. Nejde o pojem zhodný s "novými skutočnosťami". 
39. K § 361 ods. 2 N - systematickým výkladom je možno dospieť k zámeru pripomienkujúceho subjektu, preto predkladateľ nepristúpil k zmene predkladaného textu. Predkladateľ možnosť špekulatívneho zneužitia nevidí. 
 	
KS KE 	Návrh zákona civilný sporový poriadok 
KRAJSKÝ SÚD V KOŠICIACH 
? Štúrova č. 29, 041 51 Košice; ? 055/72 69 111, Fax: 055/72 69 220 
e-mail:_sekretariat_ks_ke@justice.sk 

1SprV/682/2014 Košice 29. 09. 2014 

Ministerstvo spravodlivosti 
Slovenskej republiky 
Portál právnych predpisov 
Župné nám. 13 
813 11 B r a t i s l a v a 

K číslu : 07824/2014/15 

Vec 
Návrh zákona Civilný sporový poriadok - pripomienky 

Po oboznámení sa s návrhom Civilného sporového poriadku (ďalej len „CSP“) a dôvodovej správy k CSP predkladáme tieto pripomienky, návrhy a odporúčania. 

Zásadnou pripomienkou je, že CSP predchádza rekodifikáciu hmotnoprávnych predpisov osobitne Občiansky zákonník. Absentujú aj práce na Kódexe spotrebiteľského práva, ktorý by obsiahol všetky normy týkajúce sa spotrebiteľských vecí – počnúc ochranou spotrebiteľa, končiac spotrebiteľskými úvermi, etc. 

Očakávali sme rozpracovanie procesných princípov a zásad a dostali sme „základné“ princípy načrtnuté v čl. 1 – čl. 18. 

K prvej časti – všeobecné ustanovenia 

1. K druhej hlave – právomoc súdu 

Právomoc súdu v ust. § 3 a § 4 návrhu CSP si zaslúži precíznejšiu úpravu; nestačí iba odkaz, že súdy prejednávajú a rozhodujú súkromnoprávne spory a iné súkromnoprávne veci, pokiaľ ich podľa zákona neprejednávajú a nerozhodujú iné orgány. 

Právomoc je jednou z procesných podmienok a jej nedostatok je neodstrániteľný. 

Právomoci rozhodcovského súdu sú venované 4 (štyri) ustanovenia návrhu CSP-§ 5 - § 8. (Ďalšia zmienka o rozhodcovskom konaní sa v návrhu CSP nenachádza). 

2. K § 9 a nasl. návrhu CSP 

Odporúčame precízovať pojem „spor“ alebo „vec“. Podľa nášho názoru, ak „vec“ nepatrí do právomoci súdu ... 

3. K § 20 návrhu CSP 

Navrhujeme rozšíriť prípady výlučnej príslušnosti, napr. g), v obvode ktorého má žalobca bydlisko, ak ide o konanie vo veciach ochrany osobnosti, etc. ... 

4. K § 35 návrhu CSP 

Navrhujeme za slová – výlučnú miestnu príslušnosť dať do zátvorky „(§ 20)“ skúma ... 

5. K § 40 návrhu CSP 

Odporúčame navrhovaný text doplniť, a to za slová, koná a rozhoduje súdny úradník, 
„a justičný čakateľ“. 

6. K § 43 ods. 3 návrhu CSP 

Taktiež odporúčame navrhnutý text doplniť po slovách ... generálneho prokurátora, a právnických fakúlt (UK v Bratislave, UPJŠ v Košiciach a PF Trnavskej univerzity). 

7. K § 53 návrhu CSP 

Vítame navrhovanú úpravu, keď po rozhodnutí o nevylúčení sudcu, (resp. sudcov), bude môcť „nadriadený“ súd uložiť poriadkovú pokutu strane, ktorá uplatnila šikanózne alebo zjavne bezdôvodné námietky zaujatosti. 

Už v minulosti sme zaregistrovali niekoľko pokusov v rozhodovacej činnosti NS SR, ale rozhodnutia najvyššieho súdu neprešli príslušným kolégiom. 

8. K § 64 návrhu CSP 

Odporúčame rozšíriť možnosti ustanoviť procesného opatrovníka osobe, ktorej sa nepodarilo doručiť na známu adresu v cudzine, osobe, ktorej pobyt nie je známy. 

9. K § 76 ods. 2 návrhu CSP 

Odporúčame upraviť, že vstup intervenienta neprichádza do úvahy v skrátenom konaní, v exekučnom konaní ... 
V skrátenom konaní – pri platobnom rozkaze, až po podaní odporu s „vecným odôvodnením“! 

10. K § 84 ods. 3 návrhu CSP 

Odporúčame definovať slovné spojenie „a strana je jeho blízkou osobou“. 

11. K § 87 ods. 2 písm. b/ návrhu CSP 

Navrhujeme za textom pod písm. b/ v spotrebiteľských sporoch, vynechať spojku „alebo“. 

12. K § 91 ods. 2 návrhu CSP 

Odporúčame v texte nahradiť slovo „súd“ slovom „sudca“ alebo „predseda senátu“. 

13. K § 94 ods. 3 návrhu CSP 

Navrhujeme text v ods. 3 § 94 návrhu doplniť o vetu tohto znenia, ... „a poučenie, že ak sa bez ospravedlnenia neustanoví na výsluch, môže byť predvedený“. 

14. K § 96 ods. 1-4 návrhu CSP 

Vrelo odporúčame navrhovaný text doplniť o odsek (5), tohto znenia : 
„(5) uloženú poriadkovú pokutu môže predseda senátu dodatočne, a to i po skončení konania odpustiť, ak to odôvodňuje neskoršie správanie sa toho, komu bola uložená“. 

15. K § 100 ods. 1 písm. a) návrhu CSP 

K navrhovanému textu odporúčame širokú publicitu. 
Máme vedomosti, že mnoho (desaťtisíce) ľudí pracuje v zahraničí, kde aj bývajú. 
Na príslušnom úrade – oznámili túto skutočnosť a tak máme ich adresu v cudzine. Domnievame sa, že v takýchto prípadoch (ne)stačí ich adresa evidovaná v registri obyvateľov SR. 

16. K § 101 ods. 1 návrhu CSP 

Navrhujeme rozšíriť navrhovaný text o písmeno c) – tohto znenia : 

c) obec 
Vedie nás k tomu poznatok, že obec na svojom území pozná stavy „bezdomovcov“. 

17. K § 101 ods. 2 návrhu CSP 

Odporúčame navrhovaný text ods. 2 rozšíriť o písm. „g“ – tohto znenia : 

(g) Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky. 

18. K § 117 ods. 2 návrhu CSP 

V navrhovanom texte sa uvádza lehota do „desiatich dní“. Podľa dôvodovej správy má ísť o hmotnoprávnu – prepadnú lehotu. 
Súdna prax nemá problém s procesnou lehotou do 3 dní. 
Ambíciou CSP je zabezpečiť plynulosť konania. 

19. K § 122 návrhu CSP 

V navrhovanom texte je upravený postup pri odstraňovaní vád podania (v čl. 11/2) predvolaním „pisateľa“. Súd má vysluchnúť toho, kto podanie urobil a pri výsluchu má uviesť, v čom je podanie neúplné alebo nezrozumiteľné a poučiť ho o tom, ako podanie opraviť alebo doplniť. 
Nevedno, či o tom má súd urobiť „záznam“ v spise, alebo zápisnicu, alebo na žiadosť „pisateľa“ spísať návrh do zápisnice?! 

20. K § 126 návrh CSP 

V navrhovanom texte sa uvádza, že zahraničná právnická osoba musí k návrhu pripojiť výpis z verejného registra alebo inej evidencie. 
Absentuje úprava následkov, ak k návrhu tento „výpis“ nebude pripojený. (Výzva na odstránenie vady podania, odmietnutí podania, etc.). 

21. K § 129 písm. c) – d) návrhu CSP 

V dôvodovej správe je zmienka o záujme zákonodarcu – vylúčiť „nepotrebné“ a nezmyselné žaloby o určeniu (ne)platnosti právnych úkonov a iných právnych skutočností. 
Slušnosť nám káže pripomenúť, že hmotnoprávna úprava má niekoľko desiatok 
„§-ov“, o neplatnosti právnych úkonov – kúpnych zmlúv, etc. Tomuto hmotnému právu má zodpovedať aj príslušná procesná úprava. 

22. K § 130 návrhu CSP 

Navrhovaný text nabáda súd, aby vyzval žalobcu na späťvzatie žaloby. 
Nie je rýchlejšie rozhodnúť o zamietnutí žaloby, ak je žaloba zjavne nedôvodná ?! 

23. K § 131 ods. 3 návrhu CSP 

Možno vážne polemizovať o tom, či za zmenu žaloby možno považovať „doplnenie v žalobe opísaných rozhodujúcich skutočností“. 

24. K § 139 návrhu CSP 

V navrhovanom ustanovení sa upravuje inštitút, ktorému súdna prax nevenuje náležitú pozornosť. 
Ak by sme uvedený inštitút „podporili“ napr. platbou súdneho poplatku len v 1/10-ine, resp. paušálnym poplatkom, napr. 10,- €, mohli by sme uvedeným inštitútom rozhodnúť tisíce sporov. Zaiste závisí to aj od prístupu sudcov k predmetnému inštitútu, etc. 
Dôvodová správa prezrádza, že zmier by sa mal schvaľovať „rozsudkom“ a nie ako doposiaľ, uznesením. 

25. K § 142 ods. 1 návrhu CSP 

V navrhovanom texte je odvážny záver, že „skutkové tvrdenia strany, ktoré protistrana výslovne nepoprela, sa považujú za nesporné“. 
Odvážime sa dúfať, že tento záver nebude často v rozpore s negatívnou dôkaznou teóriou. 

26. K § 148 ods. 1 návrhu CSP 

V navrhovanom texte je „zbožné“ želanie sudcov, aby súd postupoval v konaní tak, aby sa rozhodlo v zmysle zásady rýchlosti a hospodárnosti (spravidla) na jedinom pojednávaní. 
Aby to sudca mohol naplniť (splniť), pojednávaniu musí predchádzať náležitá príprava pojednávania, na ktorú nestačí „návod“, resp. úprava citovaná v § 148 ods. 2 O.s.p. 

27. K § 151 ods. 1 návrhu CSP 

Odporúčame precízovať všeobecnú poučovaciu povinnosť, lebo súdna prax na takéto formulácie reaguje zasielaním niekoľkostránkových procesných poučení. 

28. K § 158 ods. 1 – 5 návrhu CSP 

Aj pri tomto ustanovení odporúčame precízovať procesné poučenia zo strany súdu a výpočet replík a duplík. 

29. K § 159 návrhu CSP 

V navrhovanom znení sa zavádza inštitút predbežného prejednania sporu. 
Aj tento inštitút odporúčame precízovať, lebo sa nemôže používať generálne a formálne. 

30. K § 161 ods. 2 návrhu CSP 

Navrhujeme zvýrazniť možnosť pokúšať sa o vyriešenie sporu zmierom. Odporúčame zmier „zatraktívniť“. 

31. K § 174 ods. 4 návrhu CSP 

V navrhovanom texte sa uvádza, že strana, ktorá žiada o odročenie pojednávania, je povinná uviesť telefonický kontakt alebo elektronickú adresu ... 
Nie je ale uvedené, čo v prípade, ak uvedené údaje neuvedie ... 

32. K § 185/1 návrhu CSP 

Možno polemizovať s viazanosťou rozhodnutí SDEÚ. 

33. K § 187 ods. 3 a § 188 ods. 3 návrhu CSP 

V navrhovaných textoch otvára sa možnosť uložiť strane, resp. svedkovi otázky a požiadať o odpovede, zaiste po príslušnom poučení. 

34. K § 201 návrhu CSP 

V doterajšej úprave sme tento inštitút postrádali a mnohokrát bol problémom hodnotiť „znalecký posudok“ ako listinný dôkaz. 
Odporúčame precízovať aj príslušné ustanovenia zákona o znalcoch, zvlášť, pre aký účel vypracúvavajú znalecký posudok. 

35. K § 207 návrhu CSP 

Navrhujeme zjednotiť, (resp. precízovať) úpravu, že pre rozsudok je rozhodujúci stav v čase vyhlásenia rozsudku (nie „vydania“) ani nie v čase vyhlásenia uznesenia o skončení dokazovania. 

36. K § 210 ods. 3 návrhu CSP 

Možno polemizovať o tom, či jednotlivé odseky „odôvodnenia“ rozsudku označovať „arabskými číslami“. Ak pôjde o rozsiahle odôvodnenie, kde sa rieši niekoľko otázok, uvedený návod možno uvítať. 

37. K § 229 a nasl. návrhu CSP 

V navrhovanom texte sa pripúšťa sťažnosť proti uzneseniu súdu prvej inštancie vydanému súdnym úradníkom. 
Odporúčame zvážiť označenie tohto opravného prostriedku a neostať pri univerzálnom opravnom prostriedku – odvolaní. 

38. K § 243 návrhu CSP 

Odporúčame z textu vypustiť druhú vetu v znení : 
„Ak strana v súdom stanovenej lehote preddavok nezloží, súd navrhnutý dôkaz nevykoná“. 
Podľa nášho skromného názoru, ak by mala platiť táto zásada bez výnimky, „príde“ súd o možnosť vykonania dôležitého (závažného) dôkazu, potrebného pre zákonné a spravodlivé rozhodnutie. 
Mnohokrát pôjde o znalecký posudok (dôkaz), ktorý súd z úradnej povinnosti asi nebude môcť (nariadiť) vykonať. 

39. K § 254 návrhu CSP 

Proti tomuto ustanoveniu vznášame zásadnú pripomienku, lebo podľa nášho názoru, vylúčenie náhradného doručenia platného rozkazu nespôsobuje prieťahy v konaní. 
Treba tu opätovne pripomenúť, že pri platobnom rozkaze ide o skrátené konanie, nejde o riadne súdne konanie, kde sa rozvije proces; odporca sa môže účinne brániť, ak sa o vydaní platobného rozkazu dozvie, a nie až v čase, keď súdny exekútor vykonáva súpis vecí v jeho domácnosti. 

40. K § 255 návrhu CSP 

V navrhovanom texte sa doterajšia úprava, že odpor proti platobného rozkazu má byť odôvodnený, upresňuje, že MUSÍ BYŤ „VECNE ODÔVODNENÝ“. 

41. K § 257 návrhu CSP 

Pri EPR sa nevyžaduje, aby bol odpor „vecne odôvodnený“. 

42. K § 282 návrhu CSP 

V navrhovanom texte je daná možnosť spotrebiteľovi dať sa zastupovať právnickou osobou založenou alebo zriadenou na ochranu spotrebiteľa. 

43. K § 283 návrhu CSP 

V tomto ustanovení je upravená poučovacia povinnosť súdu vo vzťahu k spotrebiteľovi pri prvom úkone, ktorý súd realizuje, a to nielen o možnosti zastúpenia, ale aj o procesných právach a povinnostiach nielen v rozsahu „všeobecnej poučovacej povinnosti“, ale aj o dôkaznej povinnosti, o možnosti podať návrh na neodkladné opatrenia alebo zabezpečovacie opatrenia, etc. 
Odporúčame zvážiť, či by Ministerstvo spravodlivosti SR nemalo vypracovať vzor takéhoto poučenia a „zavesiť“ ho na webovú stránku MS SR, resp. vypracoval vzor poučenia v internom akte MS SR. 

44. K § 285 návrhu CSP 

Z navrhovaného textu, ale ani z dôvodovej správy sa nemožno dozvedieť, prečo sa v spotrebiteľských sporoch nepripúšťa zmena žaloby, ak je žalovaným spotrebiteľ. 

45. K § 299 návrhu CSP 

V antidiskriminačných sporoch sa žalobca môže dať zastupovať Slovenským národným strediskom pre ľudské práva ... 
Vzniká otázka, či „SNS pre ĽP“ je náležite vybavené personálnym substrátom, alebo či to budú „vybraní“ advokáti. 

46. K § 314 ods. 2 návrhu CSP 

Navrhujeme vypustiť druhú vetu v znení : ...“a môže prisúdiť viac, ako bolo žalobou uplatnené“. 
Nevidíme dôvod v pracovnoprávnych sporoch, kde je zamestnanec zastúpený právnym zástupcom odborovej organizácie, aby mu súd prisudzoval ultra petitum, bez toho, aby to sám žalobca (zamestnanec) žiadal. 

47. K § 320 ods. 2 návrhu CSP 

Odporúčame lehotu do 72 hodín od doručenia návrh. 
Uvedenú lehotu žiadame pre súd z toho dôvodu, že v niektorých prípadoch treba preveriť tvrdenie na polícii, prokuratúre, etc. 
Spomínaná lehota platí aj pre odvolacie konanie 

48. K § 322 ods. 2 návrhu CSP 

V navrhovanom texte sa pripúšťa, že súd môže nariadiť neodkladne opatrenie, ktorého obsah by bol totožný s výrokom vo veci samej. 
Vo výnimočnom prípade takúto možnosť pripúšťame, ale upozorňujeme na tú skutočnosť, že vzniká hrozba, že pri generálnom používaní tohto ustanovenia hrozí, že nebude treba podať žalobu o veci samej, lebo takýto výrok bude platiť bez obmedzenia, t. j. na neurčitý čas. 

49. K § 330 ods. 2 návrhu CSP 

V nadväznosti na ods. 1 § 330 návrhu CSP, ak súd nariadi neodkladné opatrenie pred začatím konania, „vo výroku uvedie strany sporu a predmet konania vo veci samej“. 
Zaujala nás „neúmerná“ aktivita súdu v prospech jednej strany. Zaiste vzniká otázka, čo na to druhá strana ?, kde je rovnosť zbraní, etc. 

50. K § 334 návrhu CSP 

Odporúčame precízovať navrhované ustanovenie § 334 CSP, osobitne poslednú vetu na znenie : „... navrhovateľ je povinný nahradiť ujmy tomu, komu neodkladným opatrením vznikli. Rozhodne o tom na návrh súd, ktorý nariadil neodkladné opatrenie“. 
Podľa nášho názoru pojem ujma je širší, než náhrada škody. 
Naviac navrhovaná úprava umožňuje navrhovateľovi tento inštitút – „neodkladné opatrenie“ zneužiť, a ak nič iné, aspoň slušnosť a (možnože) aj princíp všeobecnej spravodlivosti káže, aby navrhovateľ bol povinný nahradiť ujmy tomu, komu neodkladným opatrením vznikli. 

51. K § 357 návrhu CSP 

V navrhovanom ustanovení sú taxatívne vymenované odvolacie dôvody, ale z textu nemožno vyvodiť, či ide o dôvody proti rozhodnutiu vo veci samej, alebo proti rozhodnutiam, voči ktorým je odvolanie prípustné. 

52. K § 372 návrhu CSP 

Vrelo odporúčame doplniť navrhnuté znenie na text tohto znenia : 
(2) „Na vady, ktoré sa týkajú procesných podmienok a vád konania, ktoré mali za následok nesprávne (nezákonné) rozhodnutie vo veci samej, aj keď neboli v odvolacích dôvodoch uplatnené“. 

53. K § 379 ods. 3 návrhu CSP 

V navrhovanom znení sa ukladá odvolaciemu súdu vyporiadať sa s „podstatnými vyjadreniami strán, prednesenými v konaní na súde prvej inštancie, ak sa s nimi nevysporiadal v odôvodnení rozhodnutia súd prvej inštancie“: 
Je to „romantická“ predstava, ale ťažko realizovateľná bez doplnenia dokazovania a získania nových skutkových poznatkov. 
Do úvahy prichádza len právne posúdenie pre ten prípad, ak súd prvej inštancie „trafil“ správne právne posúdenie. 
Inak len postup podľa § 374 návrhu CSP. 

54. K § 381 ods. 1 návrhu CSP 

Navrhujeme doplniť navrhovaný text ods. 1 
o písm. „f“ – bol odvolacím súdom schválený zmier“, 
o písm. „g“ – rozsudok je nepreskúmateľný pre nezrozumiteľnosť alebo nedostatok dôvodov, etc. 

55. K § 383/3 návrhu CSP 

Nech je nám odpustené, ale odporúčame upraviť poslednú vetu v tomto znení : 

„Ak rozhodnutie odvolacieho súdu nebolo prijaté jednomyseľne, sudca, ktorý nesúhlasí s väčšinovým rozhodnutím odvolacieho senátu, má právo, aby sa jeho odlišné stanovisko pripojilo k rozhodnutiu a aby sa doručilo stranám“. 

Týmto sa predíde celému radu nezrovnalostí, lebo odpadne „spor“ (nezhoda) o tom, v ktorej časti odôvodnenia bude uvedené odlišné stanovisko sudcu, nebude spor o tom, že sudca by chcel odlišné stanovisko v dôvodoch zvýrazniť, použiť iné písmo, etc. 

56. K § 408 a nasl. návrhu CSP 

V našej ďalšej zásadnej pripomienke chceme odporučiť zavedenie, resp. ponechanie mimoriadneho dovolania Generálnym prokurátorom SR. 

O opodstatnenosti tohto inštitútu svedčí nielen úspešnosť týchto dovolaní na Najvyššom súde Slovenskej republiky, ale osobitne náprava celého radu nezákonných a nespravodlivých rozsudkov, ako aj uznesení. 

Do pozornosti dávame tú skutočnosť, že nápravy sa budú strany dovolávať na Ústavnom súde SR, resp. na Európskom súde pre ľudské práva. A to nie je správna cesta, ak nezákonnosť rozhodnutí možno napraviť NS SR. 

Toto sú naše (zásadné) pripomienky, návrhy a odporúčania. 

Odporúčame lehotu (cez) 18 mesiacov na oboznámenie sa s navrhovanou úpravou predtým, než začne platiť. 

S pozdravom 

JUDr. Imrich V o l k a i 
predseda krajského súdu 

 	Z 	ČA 	K prvej časti –N predkladateľ sa nestotožnil s názorom pripomienkujúceho subjektu, ustanovenia o právomoci považuje za dostatočné, koncepcia tvorby zákona bola v jeho stručnosti a jasnosti. 
2. K § 9 a nasl. A 
3. K § 20 N 
4. K § 35 N predkladateľ považuje právnu úpravu za dostatočne jasnú. 
5. K § 40 N podľa návrhu zákona, ktorým sa mení zákon o sudcoch a ktorým sa zavádza inštitút justičného čakateľa - pričom "Pri výkone súdnictva je justičný čakateľ oprávnený vykonávať rovnaké úkony ako vyšší súdny úradník.", nie je teda potrebné explicitne justičného čakateľa v zákone zmieňovať.. 
6. K § 43 ods. 3 ČA - doplnené o "ďalšie subjekty" 
7. K § 53. A 
8. K § 64 N pripomienka je v rozpore s novou koncepciou civilného proces zodpovednosti za preberanie zásielok. 
9. K § 76 ods. 2 N navrhovaná zmena je v rozopre s novou koncepciou intervencie 
10. K § 84 ods. 3 N pojem blízkej osoby sa vykladá v zmysle § 116 Občianskeho zákonníka. 
11. K § 87 ods. 2 písm. b/ ČA - pripomienku neakceptujeme, nakoľko po gramatickej stránke text skontroloval Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra.. 
12. K § 91 ods. 2 N - V konkrétnom prípade na riadny priebeh konania dohliada, lehoty určuje a potrebné opatrenia ukladá sudca alebo súdny úradník. Pojem súd sa v tomto zmysle primerane používa v celom CSP. 
13. K § 94 ods. 3 N - zámer pripomienkujúceho subjektu možno vyvodiť z § 95 ods. 1. 
14. K § 96 ods. 1-4 N - je proti navrhovanej koncepcii. 
15. K § 100 ods. 1 písm. a) ČA - doplnené ustanovenie, ak má občan SR v registri obyvateľov evidovanú adresu v cudzine, doručí sa mu na túto adresu. 
16. K § 101 ods. 1 ČA - obci táto povinnosť vyplýva z ust. § 5 zákona o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky. Predkladateľ však v intenciách pripomienky zaviedol doručovanie prostredníctvom obecnej polície. 
17. K § 101 ods. 2 N - z pripomienky nevyplývajú dôvody takejto zmeny. 
18. K § 117 ods. 2 N Predkladateľ odstraňuje aplikačné problémy. Nebolo jednoznačné, či išlo o hmotnoprávne alebo procesnoprávne lehoty. 
19. K § 122 N - spisovanie podania do zápisnice CSP nepozná. Súd bude postupovať podľa všeobecných ustanovení o úkonoch súdu 
20. K § 126 ČA - povinnosť pripojiť výpis z verejného registra alebo inej evidencie sa vypustila. 
21. K § 129 písm. c) – d) N - možnosť domáhať sa nárokov, ktoré vyplývajú z osobitných predpisov ostáva zachovaná 
22. K § 130 N - Takýto postup uľahčí súdu procesný postu, uvedené ustanovenie však nebráni súdu rozhodnúť vo veci a žalobu zamietnuť. 
23. K § 131 ods. 3 N - predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii 
24. K § 139 N - otázka súdnych poplatkov nespadá do gescie MSSR ale MF SR 
25. K § 142 ods. 1 N - ide o výraz kontradiktórnosti a prehĺbenia sporovosti konania 
26. K § 148 ods. 1 N - ustanovenia CSP treba vykladať vo vzájomnej súvislosti, pričom požiadavka náležitej prípravy pojednávania z nich jasne vyplýva 
27. K § 151 ods. 1 ČA - ustanovenie bolo zásadne prepracované 
28. K § 158 ods. 1 – 5 ČA - súd poučuje predovšetkým o koncentrácii konania. V kombinácii so všeobecnou poučovacou povinnosťou má predkladateľ za to, že poučovacia povinnosť je dostatočná 
29. K § 159 N - pripomienkujúci subjekt nešpecifikoval v čom vidí potrebu precizovania právnej úpravy, preto predkladateľ nemohol pripomienke vyhovieť 
30. K § 161 ods. 2 N - Ak mal pripomienkujúci subjekt na mysli zvýhodnenie pri platení súdnych poplatkov, ide o oblasť mimo gescie MS SR 
31. K § 174 ods. 4 N - ide o imperfektnú normu, ktorá neobsahuje sankciu. Napriek tomu ide o náležitosť, bez ktorej je možné konať. KS KE bol pozvaný na prejednanie pripomienok, avšak sa ospravedlnil. 
32. K § 185/1 N - predkladateľ zotrváva na predloženej formulácii zdôvodnenej v dôvodovej správy k predmetnému ustanoveniu. 
33. K § 187 ods. 3 a § 188 ods. 3. ČA - Predkladateľ doplnil povinnosť poučovania svedka: Súd svedka poučí o jeho povinnosti vypovedať pravdu a nič nezamlčovať, o trestnoprávnych následkoch krivej výpovede a o jeho práve odoprieť výpoveď; takúto povinnosť však súd voči strane nemá, vo vzťahu k strane platí všeobecná poučovacia povinnosť súdu. 
34. K § 201 ČA - novelizácia súvisiacich predpisov bude predmetom legislatívneho procesu v neskorších fázach. 
35. K § 207 A 
36. K § 210 ods. 3 N - Predkladateľ zotráva v uvedenej koncepcii 
37. K § 229 a nasl.. N - sťažnosť nie je opravným prostriedkom ale prostriedkom procesnej obrany. S podaním sťažnosti sú spojené odlišné procesné následky ako s podaním odvolania, preto je podľa názoru predkladateľa na mieste terminologické rozlíšenie. 
38. K § 243 N - Aj toto je jeden zo znakov kontradiktórneho konania. Ak strana neuhradí preddavok na trovy dôkazu, riskuje, že nevykonaním dôkazu stratí spor 
39. K § 254 A 
40. K § 255 A - Odpor proti platobnému rozkazu sa musí vecne odôvodniť 
41. K § 257 N - Na konanie o Európskom platobnom rozkaze sa použijú ustanovenia o platobnom rozkaze, len ak Nariadenie č. 1896/2006 neustanovuje ináč. 
42. K § 282 N - z pripomienky nie je zrejmé, čo sa namieta. Zámerom predkladateľa bolo umožniť spotrebiteľovi v spotrebiteľskom spore nechať sa zastupovať právnickou osobou založenou alebo zriadenou na ochranu spotrebiteľa. 
43. K § 283 N - úlohu poučovania, prípadne výchovného pôsobenia voči spotrebiteľom majú najmä právnické osoby zriadené na ochranu spotrebiteľa. 
44. K § 285 N - Navrhovaná právna úprava zavádza úpravu, podľa ktorej si spotrebiteľ môže byť istý predmetom sporu po celú dobu konania. Ide o odôvodnené opatrenie - zmyslom tohto ustanovenia je, že žalobca si musí vopred riadne "premyslieť" predmet sporu predtým, ako žaluje "slabšiu stranu" 
45. K § 299 ČA - pripomienkované ustanovenie bolo zosúladené s terminológiou antidiskriminačného zákona 
46. K § 314 ods. 2 N - ide o výraz ochrany slabšej strany, kde súd môže sanovať niektoré nedostatky žaloby, ak je žalobcom zamestnanec 
47. K § 320 ods. 2 N - Ak mal pripomienkujúci subjekt na mysli nariadenie neodkladného opatrenia podľa § 316 ods. 2 písm. predkladateľ zotrváva na lehote 48 hodín od doručenia návrhu. 
48. K § 322 ods. 2 N - navrhovateľ upustil od dočasného charakteru neodkladných opatrení, predovšetkým z dôvodu hospodárnosti a efektívnosti konania 
49. K § 330 ods. 2 N - účelom neodkladného opatrenia je rýchla ochrana porušených alebo ohrozených práv. Súd rozhoduje spravidla len na základe tvrdení jednej strany. Druhá strana môže podať odvolanie voči uzneseniu o nariadení neodkladného alebo zabezpečovacieho opatrenia a môže podať návrh na zrušenie neodkladného opatrenia. Svoje práva si následne môže brániť v konaní vo veci samej. 
50. K § 334 ČA - predkladateľ pracuje s pojmami škoda a iná ujma, aby komplexne pokryl odškodňovaciu povinnosť navrhovateľa neodkladného opatrenia 
51. K § 357 N - v § 357 ide o odvolanie proti akémukoľvek rozhodnutiu 
52. K § 372 N - predkladateľ sa nestotožňuje s takto široko chápanou povinnosťou súdu prihliadať na uvedené vady 
53. K § 379 ods. 3 N - Z hľadiska požiadavky transparentnosti a preskúmateľnosti rozhodnutia je nevyhnutné, aby sa súd vysporiadal so všetkými podstatnými vyjadreniami strán. 
54. K § 381 ods. 1 N - možnosť súdu schváliť zmier v odvolacom konaní vyplýva z iného ustanovenia CSP (§382 CSP). Vo zvyšnej časti sa predkladateľ s pripomienkou nestotožnil 
55. K § 383/3. A 
56. K § 408 a nasl. N Z dôvodu rozpornosti s existujúcou judikatúrou ESĽP a v súlade s požiadavkami právnej istoty bol inštitút mimoriadneho dovolania vypustený. 
Odporúčame lehotu (cez) 18 mesiacov na oboznámenie sa s navrhovanou úpravou predtým, než začne platiť. N predkladateľ považuje legisvakačnú dobu jeden rok od platnosti za dostatočne dlhú. 
 	
NKSR 	K §85 ods.1  
V § 85 ods. 1 navrhujeme slová „v konaní s cudzím prvkom“ nahradiť slovami „v sporoch s cudzím prvkom“. 

Dôvod: 

Po navrhovanej zmene by zastúpenie advokátom bolo povinné len v sporovom konaní s cudzím prvkom, v ktorých konaniach si účastníci spravidla aj zvolia advokáta za zástupcu. 

Návrh Civilného mimosporového poriadku neobsahuje osobitné ustanovenia upravujúce zastúpenie. Z tohto dôvodu v konaniach o dedičstve s cudzím prvkom bude potrebné aplikovať príslušné ustanovenie Civilného sporového poriadku - § 85 ods. 1, podľa ktorého okrem iných aj v konaní s cudzím prvkom musí byť účastník konania zastúpený advokátom. Cudzí prvok v konaní o dedičstve je daný napr. tým, že poručiteľ bol štátnym občanom iného štátu alebo časť dedičstva sa nachádza v cudzine. V konaní o dedičstve je takéto povinné zastúpenie nadbytočné, nakoľko konanie o dedičstve je nesporovým konaním, účastníci sú zo strany notára ako súdneho komisára o svojich právach a povinnostiach dostatočne poučovaní a v drvivej väčšine prípadov sa dedičia dokážu dohodnúť na vyporiadaní dedičstva bez akéhokoľvek sporu a bez spolupôsobenia advokáta. Povinné zastúpenie advokátom by dedičov neúmerne finančne zaťažovalo, hlavne pokiaľ by išlo o dedičstvo relatívne nízkej všeobecnej ceny. Nemožnosť zastúpenia všeobecným zástupcom dokonca už aj v súčasnosti komplikuje tieto dedičské veci. 

V praxi sa tieto dedičstvá do účinnosti novelizácie Občianskeho súdneho poriadku zákonom č. 335/2012 Z.z. riešili pružne aj tak, že podľa možnosti dedičia žijúci v zahraničí splnomocnili svojich príbuzných alebo známych žijúcich na Slovensku resp. v blízkosti súdu, ktorý vec prejednával, aby ich zastupovali v konaní o dedičstve. Takýto postup by bol vhodný aj v budúcnosti. Pritom účastníci by mali naďalej možnosť zvoliť si za zástupcu advokáta, ak by to považovali za potrebné. 	Z 	A 	 	
KS PO 	 
Pripomienky 
civilný sporový poriadok 

Všeobecná pripomienka k návrhu zákona 

Zásadne žiadame o dôsledné prehodnotenie predloženej procesnej úpravy týkajúcej sa práv ochrany spotrebiteľa. Považujeme za nevyhnutné zachovať najmä špecifické ustanovenia týkajúce sa procesnej ochrany spotrebiteľa, a to minimálne v rozsahu, v akom vyplývajú z dnes platného Občianskeho súdneho poriadku. 

Odôvodnenie: 

Máme za to, že návrhom sa oproti platnej právnej úprave zhoršuje postavenie združení založených na ochranu práv spotrebiteľa, pokiaľ ide o možnosť efektívne ovplyvniť priebeh súdneho konania v prospech slabšej zmluvnej strany - spotrebiteľa. Ďalej ide napríklad o ponechanie zákazu vydať platobný rozkaz v prípade, ak sa uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy zo spotrebiteľskej zmluvy, odporcom je spotrebiteľ a zároveň zmluva obsahuje neprijateľné podmienky v zmysle § 172 ods. 9 OSP; ponechanie možnosti splnomocnenej právnickej osoby zriadenej na ochranu spotrebiteľa dať sa zastúpiť ďalšou osobou; stanovenie výnimiek pre povinné zastúpenie advokátom v sporoch podľa navrhovaného § 85 ods. 1 a pod. Zároveň si dovoľujeme poukázať na skutočnosť, že viaceré z uvedených ustanovení boli notifikované Európskej komisii ako ustanovenia preberajúce právne záväzné akty Európskej únie (Smernica Rady 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/22/ES o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov), preto nepovažujeme opomenutie ich prenesenia do navrhovanej právnej úpravy za adekvátne. 

K ustanoveniu § 7 

Zásadne žiadame doplniť neplatnosť rozhodcovskej zmluvy medzi dôvody, pri existencii ktorých súd neprihliadne na námietku žalovaného o právomoci rozhodcovského súdu a spor sám prejedná a rozhodne. Uvedené ustanovenie nereflektuje naviac na navrhovanú právnu úpravu spotrebiteľského rozhodcovského konania. 

Odôvodnenie: 

Neznižovanie súčasnej úrovne ochrany strán pred rozhodovaním sporu v rozhodcovskom konaní, ktoré by nemalo prebehnúť z dôvodu, že právomoc tohto rozhodcovského súdu sa odvodzuje z neplatnej rozhodcovskej zmluvy. Poukazujeme tiež na znenie platného § 106 ods. 1 OSP, v zmysle ktorého „súd prejedná vec aj vtedy, ak zistí, že vec nemôže byť podľa práva Slovenskej republiky podrobená rozhodcovskej zmluve, alebo že rozhodcovská zmluva je neplatná, prípadne že vôbec neexistuje alebo že jej prejednanie v rozhodcovskom konaní presahuje rámec právomoci priznanej im zmluvou“, ktorého zmysel žiadame premietnuť do navrhovanej právnej úpravy. Spoločenskoekonomická situácia absolútne neopodstatňuje tak zásadnú zmenu v neprospech slabšej zmluvnej strany. Spotrebiteľské spory sú objektívne a subjektívne nearbitrabilné. Rozhodnutie o právomoci rozhodcovského súdu by mala posúdiť objektívna inštitúcia teda všeobecný súd alebo iný nezávislý tribunál. Rozhodne nie arbitrážný súd , od ktorého rozhodovania je závislé aj dosahovanie zisku súkromnej osoby. 

K ustanoveniu § 24 

Nekalá obchodná súťaž sa týka aj spotrebiteľských vecí . Platí pripomienka k bodu 27 

K ustanoveniu § 27 

Zásadne nesúhlasíme s navrhovanou právnou úpravou príslušnosti súdov, ktorá znižuje dostupnosť a prístup k súdom pre spotrebiteľské združenia. Nie je ani zrejmé akým kľúčom navrhovateľ vybral príslušné krajské súdy, keďže ani jeden z uvedených súdov svojou doterajšou rozhodovacou praxou nijakým spôsobom neprispel k právnej istote a výkladovému ustálenie otázok ochrany práv spotrebiteľa. Zásadne preto trváme na tom, aby ako príslušné boli ustanovené okresné súdy podľa sídla spotrebiteľského združenia a od akejkoľvek kauzálnej príslušnosti bolo upustené. V tejto súvislosti poukazujeme aj na ďalší aspekt zníženia dostupnosti súdnej ochrany, a to v podobe vypustenia jednej inštancie súdneho prieskumu zmluvných podmienok. V zahraničných právnych úpravách je obvyklé, že najvyšší súd je dovolacou (revíznou) a nie odvolacou inštanciou. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 75 

Zásadne žiadame o doplnenie nového odseku 2 v nasledovnom alebo obdobnom znení: „(2) V konaní má intervenient rovnaké práva a povinnosti ako strana sporu. Koná však iba sám za seba. Ak jeho úkony odporujú úkonom strane, na ktorej vystupuje, posúdi ich súd po uvážení všetkých okolností.“. 

Odôvodnenie: 

Navrhnutá zmena je odôvodnená potrebou dôsledného vyjasnenia procesného postavenia intervenienta. Touto cestou nadväzujeme na úpravu jeho postavenia v doteraz platnom procesnom predpise. Zároveň považujeme za potrebné ochrániť stranu sporu pred následkami nesprávnych a neodôvodnených procesných úkonov intervenienta, ktoré by následne znášala v dôsledku účinku stanoveného v § 78 návrhu zákona. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 76 

K ustanoveniu § 76. ods. 3 zásadne žiadame pripojiť vetu v nasledovnom alebo obdobnom znení: „Povinnosť odôvodniť právny záujem na výsledku konania neplatí, ak do konania v spotrebiteľskom spore vstupuje právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa; ustanovenie § 77 ods. 1 sa v tomto prípade nepoužije.“. 

Odôvodnenie: 

Cieľom navrhnutej zmeny tohto ustanovenia je výslovné vyjadrenie možnosti vstupu právnickej osoby vykonávajúcej činnosť v oblasti ochrany spotrebiteľa do súdneho konania o spotrebiteľských otázkach. Odstránením zákonnej povinnosti preukazovať právny záujem na výsledku konania sa má zabezpečiť bezproblémový vstup do konania, ktorý nebude spochybniteľný posudzovaním právneho záujmu na výsledku konania. Zároveň považujeme za nevyhnutné, aby jej účasť v pozícii intervenienta bola zaručená vylúčením z rozhodovania o prípustnosti jej účasti v konaní. Uvedený návrh zároveň predstavuje zachovanie súčasných procesných možností vyplývajúcich z ustanovenia § 93 ods. 2 OSP. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 78 

Touto cestou zásadne žiadame pripojiť k ustanoveniu vetu v znení: „To neplatí, ak touto stranou je spotrebiteľ a rozsudok je vydaný v neprospech spotrebiteľa.“. 

Odôvodnenie: 

Nadväzujúc na pripomienku k ustanoveniu § 75, žiadame aj týmto spôsobom zachovať materiálnu ochranu spotrebiteľa v prípadoch, kedy by výrok rozsudku znel významným spôsobom v neprospech jeho postavenia po skončení súdneho konania. Považujeme za neprípustné, aby sa sporová strana, ktorou je spotrebiteľ, podieľala na negatívnych následkoch súdneho rozhodnutia spolu s intervenientom spôsobom spoločne a nerozdielne. Našim zámerom je predovšetkým sledovanie materiálnych a majetkových záujmov spotrebiteľa, ktoré by mohli byť v prípade neúspechu súdneho sporu významne ohrozené nerozlučným ručením za vymáhanie tej časti úspešného právneho nároku, ktorý by inak znel výhradne v neprospech intervenienta. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 79 

Zásadne nesúhlasíme so súhlasom s úkonmi intervenienta. V súlade s judikatúrou Najvyššieho súdu SR je to súd, ktorý má úkony intervenienta posúdiť s ohľadom na záujmy účastníka konania, resp. strany sporu. Z tohto dôvodu navrhovaný súhlas predstavuje neprípustnú bariéru realizácie verejnoprospešného cieľa intervenienta v spotrebiteľských sporoch. Ustanovenie žiadame upraviť s výnimkou, že uvedený režim neplatí, ak je intervenientom osoba založená alebo zriadená na ochranu práv spotrebiteľa. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 83 ods. 3 

Zásadne nesúhlasíme s explicitným zákazom zastúpenia právnickej osoby v prípade, ak je zástupcom strany jedna z taxatívne vymenovaných právnických osôb podľa prvej vety odseku 3. 

Odôvodnenie: 

Minimálne v prípade právnických osôb založených alebo zriadených na ochranu spotrebiteľa žiadame stanoviť výnimku, aby zastúpenie tejto osoby bolo možné v prípadoch, ak s tým spotrebiteľ vyjadrí výslovný súhlas. Alternatívne žiadame, aby v predmetnom ustanovení bola výslovne zakotvená možnosť osôb založených alebo zriadených na ochranu spotrebiteľa poveriť vykonaním určitých úkonov v rámci udelenej plnej moci iné osoby, ako sú osoby oprávnené konať v mene právnickej osoby podľa platných právnych predpisov. 

K ustanoveniu § 85 ods. 1 

Zásadne nesúhlasíme s obligatórnosťou zastúpenia advokátom v konaniach taxatívne vymedzených v § 85 ods. 1. Žiadame do ustanovenia zapracovať výnimku minimálne v rozsahu, že povinné zastúpenie advokátom v uvedených konaniach nebude potrebné v prípade, ak má zástupca strany vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa alebo je blízkou osobou strany. 

Odôvodnenie: 

Navrhovaným ustanovením sa podľa nášho názoru vytvára priestor pre monopolizáciu advokátskych služieb. Nevidíme žiaden legitímny dôvod pre zákonom ustanovené povinné zastúpenie v sporoch, ktoré nie vždy svojou závažnosťou musia vyžadovať taký stupeň znalostí práva, aby procesný predpis ustanovoval obligatórne zastúpenie advokátom. Z nášho pohľadu je neprípustné, aby napríklad v sporoch s cudzím prvkom alebo sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku bola strane efektívne znemožnená slobodná voľba, prostredníctvom koho bude pred súdom brániť svoje práva. 

K ustanoveniu § 89 

Žiadame v ustanovení precizovať otázku procesného postavenia, aké bude v konaní zastávať „osobitný subjekt“ podľa ustanovenia § 89. 

Odôvodnenie: 

Z návrhu podľa nášho názoru nie je zrejmý rozsah oprávnení, ktoré vyplývajú uvedeným osobám z procesného postavenia „iných subjektov“ v rámci civilného sporového konania. Navrhujeme napríklad doplnenie ustanovenia, v zmysle ktorého bude mať osobitný subjekt podľa § 89 v konaní rovnaké práva a povinnosti ako strana sporu, za predpokladu, že tieto úkony neodporujú úkonom strane, na ktorej vystupuje. 

K ustanoveniu § 185 

Zásadne žiadame doplniť viazanosť súdu už právoplatnými rozhodnutiami o neprijateľných podmienkach v spotrebiteľských zmluvách a o nekalých obchodných praktikách – a to s poukazom na § 53a Občianskeho zákonníka a proces abstraktnej kontroly neprijateľných zmluvných podmienok. Nadväzujúc na inštitút ustálenej súdnej praxe, žiadame o zavedenie výslovnej povinnosti súdu zohľadňovať pri rozhodovaní v neskorších súdnych konaniach už právoplatné súdne rozhodnutia v spotrebiteľských veciach čo do podstaty a príbuznosti predmetu spotrebiteľských sporov. 

Zároveň navrhujeme predkladateľovi v § 185 ods. 1 tretej vete špecifikovať časť vety „súd je viazaný rozhodnutím príslušných orgánov o tom, že bol spáchaný (...) iný správny delikt postihnuteľný podľa osobitných predpisov“ aspoň prostredníctvom odkazu na príslušné právne predpisy, a to z dôvodu možných interpretačných ťažkostí vzhľadom na určenie príslušného orgánu verejnej moci podľa § 186 ods. 1 a 2. 

Odôvodnenie: 

Zmena je odôvodnená zachovaním právnej kontinuity v rozhodovacom procese súdnych orgánov a zohľadnením princípu materiálnej pravdy, ako zjednocujúceho prvku v súdnych sporoch s podobnou povahou. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 253 

Žiadame do ustanovení § 253 premietnuť obsah a zmysel súčasného znenia § 172 ods. 9 OSP, ktoré zakotvuje výslovnú povinnosť súdu nevydať platobný rozkaz, ak sa uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy zo spotrebiteľskej zmluvy, žalovaným je spotrebiteľ a zmluva obsahuje neprijateľné podmienky. Alternatívne žiadame o zákaz vydávania platobných rozkazov v spotrebiteľských veciach. 

Odôvodnenie: 

Požadujeme za nevyhnutné zachovanie súčasnej úrovne ochrany spotrebiteľov pred vydávaním platobných rozkazov v prípade, že uplatnený nárok sa zakladá na neprijateľnej zmluvnej podmienke. Máme za to, že ak existuje pochybnosť súdu o tom, či spotrebiteľská zmluva obsahuje neprijateľné podmienky, je neprípustné, aby súd rozhodoval v skrátenom konaní. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 288 

Žiadame precizovať ustanovenia o pojednávaní, v ktorých sa vymedzuje, kedy môže súd v spotrebiteľských sporoch rozhodnúť bez nariadenia pojednávania. Zároveň v tejto súvislosti zásadne trváme na doplnení právnej úpravy, podľa ktorej nebude v spotrebiteľských sporoch možné rozhodnúť rozsudkom pre zmeškanie a rozsudkom pre uznanie. Uvedené skrátené formy rozhodovania sú aj v súčasnosti proti spotrebiteľom zneužívané a tieto sami o sebe nie sú spôsobilé byť aplikované v konaní so slabšou zmluvnou stranou. 

Odôvodnenie: 

Osobitne požadujeme vyjasniť ustanovenie § 288 písm. b). Podľa nášho právneho názoru z navrhovaného znenia nie je dostatočne zrejmé, v akých konkrétnych situáciách a v akom rozsahu sa bude predmetné ustanovenie aplikovať, ako aj čo presne je možné rozumieť pod formuláciou „ide iba o otázku právneho posúdenia sporu“. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 289 

V ustanovení odseku 1 žiadame za slová „v spotrebiteľských zmluvách“ doplniť slová „zmluvných podmienkach alebo v súvisiacich dokumentoch“. 
Súčasne žiadame v súvislosti s touto zmenou slovo „dodávateľom“ umiestniť za slovo „používaná“. 

V ustanovení odseku 2 žiadame za slová „všeobecných obchodných podmienkach“ doplniť slová „alebo v súvisiacich dokumentoch“. 

Odôvodnenie k obom odsekom: 

Doplnenie povinnosti súdu preskúmať aj súvisiace zmluvné dokumenty z hľadiska prítomnosti neprijateľných podmienok je odôvodnená zachovaním čo najširšieho rozsahu zmluvného vzťahu, ktorý má byť predmetom preskúmania súdom. Zároveň sa má takto predchádzať umiestňovaniu neprijateľných podmienok do dokumentov, ktoré so zmluvou buď priamo alebo nepriamo súvisia. Navrhovanou zmenou tohto ustanovenia sa má reagovať aj na prax niektorých obchodníkov, ktorá spočíva v umiestňovaní neprípustných ustanovení do dokumentov, ktorým spotrebiteľ pri uzavieraní zmluvy venuje nižšiu pozornosť. 
Zmena umiestnenia slova „dodávateľom“ predstavuje následnú gramatickú korekciu tohto ustanovenia. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 289 ods. 2 

Na koniec odseku 2 žiadame doplniť časť vety v nasledovnom alebo obdobnom znení: 
„a zakáže žalovanému používať a uplatňovať túto podmienku alebo podmienku s rovnakým významom vo všetkých zmluvách, zmluvných podmienkach a súvisiacich dokumentoch uzatváraných so spotrebiteľmi.“. 

Odôvodnenie: 

Navrhnutá zmena má zabezpečiť dôsledné zabezpečenie právoplatného súdneho rozhodnutia o neprijateľnosti zmluvnej podmienky. Záväzok žalovaného sa tak nebude obmedzovať výhradne na znenie zmluvnej podmienky, ktoré bolo predmetom súdneho konania, ale aj na všetky jemu podobné znenia s rovnakým alebo príbuzným účinkom v neprospech spotrebiteľa. Zároveň sa tak aj explicitne uloží zákaz používania a uplatňovania neprijateľných podmienok v spotrebiteľských vzťahoch. V logike veci ide o nevyhnutné prepojenie režimu Občianskeho zákonníka s Civilným sporovým poriadkom pri súčasnom zohľadnení zákazu používania neprijateľných zmluvných podmienok podľa zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 289 

Nad rámec návrhu zákona 

Žiadame o začlenenie nového odseku 3 v znení: „(3) Ak súd rozhodne o neprijateľnosti podmienky podľa odseku 1 alebo odseku 2, považuje sa výrok tohto rozhodnutia za záväzný pre každého.“ 

Odôvodnenie: 

Súd je v spotrebiteľskom spore v zmysle § 289 návrhu zákona oprávnený aj bez návrhu rozhodovať o neprijateľnosti zmluvných podmienok použitých v spotrebiteľských zmluvách. V súvislosti s neprijateľným charakterom tejto zmluvnej podmienky, jeho plošným účinkom voči všetkým spotrebiteľským zmluvám ako aj v nadväznosti na ustanovenia návrhu zákona upravujúce tzv. konanie o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok žiadame, aby bola všeobecná záväznosť neprijateľnosti zmluvnej podmienky zavedená aj na prípady, kedy o jej neprípustnosti bolo rozhodnuté v individuálnych sporoch mimo konania o abstraktnej kontrole. Tento záver je odôvodnený záujmom na stieraní rozdielov v rozhodovaní o neprijateľných podmienkach v individuálnych sporoch a v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. Nepovažujeme totiž za vhodné aby kategoricky rovnaký spôsob uznania podmienky za neprijateľnú požíval v individuálnych sporoch nižšiu právnu účinnosť ako v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 289 

Žiadame doplniť ustanovenie novým odsekom, zachovávajúcim obsah a zmysel súčasného ustanovenia § 155 ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku. 

Odôvodnenie: 

Považujeme za prínosné zachovať v procesných ustanoveniach výslovnú možnosť súdu priznať v rozsudku v spotrebiteľských veciach strane, ktorej návrhu sa vyhovelo, právo uverejniť rozsudok na náklady účastníka, ktorý v spore neuspel. Tak ako to vyplýva z platnej právnej úpravy § 155 ods. 4 OSP, súd by mal vo výroku rozsudku určiť rozsah, formu, spôsob uverejnenia a sumu nákladov na uverejnenie, prípadne výšku preddavku, ktorý je potrebné zložiť strane, ktorej návrhu sa vyhovelo. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 293 

V ustanovení § 293 žiadame slová „Slovenská obchodná inšpekcia“ nahradiť slovami „orgán dohľadu podľa osobitných predpisov17)“. Zároveň čo sa týka konania o abstraktnej kontrole zásadne žiadame rámec konania rozšíriť aj o kontrolu nekalých obchodných praktík plynúcu zo smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktíkách. 

V poznámke pod čiarou k odkazu 17) žiadame uviesť na úvod vety slovo „najmä“ a doplniť demonštratívny výpočet právnych predpisov, ktoré vymedzujú príslušnosť jednotlivých orgánov vykonávajúcich dohľad v oblasti ochrany spotrebiteľa: najmä zákon č. 747/2004 Z. z. o dohľade nad finančným trhom a o zmene a doplnení niektorých zákonov, zákon č. 276/2001 Z. z. o regulácii v sieťových odvetviach a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, zákon č. 402/2013 Z.z. o Úrade pre reguláciu elektronických komunikácií a poštových služieb a Dopravnom úrade a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 

Odôvodnenie: 

Záujem na nahradení Slovenskej obchodnej inšpekcie právomocou príslušného orgánu dohľadu podať žalobu na vyslovenie neprijateľnosti podmienky v spotrebiteľskej zmluve predstavuje snahu o udelenie právomoci zasiahnuť proti uplatňovaniu neprijateľných podmienok každému orgánu, ktorý je v zmysle príslušného zákona oprávnený vykonávať dohľad v spotrebiteľských veciach. Tento záujem je motivovaný snahou o udelenie čo najširších kompetencií správnym orgánom príslušným pre oblasť ochrany spotrebiteľa. Správne orgány by tak mali nadobudnúť možnosť dať súdne posúdiť podmienky spotrebiteľských zmlúv, ktoré sa na základe ich správnych zistení javia ako neprijateľné. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 295 

Zásadne trváme na vypustení uvedeného ustanovenia, resp. zavedení zákonných podmienok, za ktorých nebude potrebné pojednávanie nariaďovať,. V prípade abstraktnej kontroly ide o náročné súdne spory, ktoré nie je možné rozhodnúť spravidla bez pojednávania. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 296 ods. 1 a 2 

Po vzore zahraničných právnych úprav zásadne trváme na rozšírení opatrení, ktoré súd uloží v rozsudku o neprijateľnosti zmluvných podmienok. Žiadame, aby súd uložil zákaz používania neprijateľných zmluvných podmienok a nekalých obchodných praktík pod hrozbou pokuty 10.000 až 250.000 eur podľa okolností prípadu. Iba v takom prípade bude mať konečné rozhodnutie v abstraktnej súdnej kontrole potrebnú relevanciu a predíde sa ďalším tisíckam sporov o neprijateľnosť zmluvných podmienok. V ustanovení § 296 ods. 2 žiadame doplniť nasledujúcu alebo obdobnú formuláciu: „Súd na návrh žalobcu prizná v rozsudku právo uverejniť rozsudok na trovy žalovaného. Vo výroku rozsudku určí na základe návrhu rozsah, formu, spôsob uverejnenia a sumu nákladov na uverejnenie, prípadne výšku preddavku, ktorý je potrebné zložiť žalobcovi, ktorého žalobe sa vyhovelo.“ 

Odôvodnenie: 

Uvedená zmena je odôvodnená nielen záujmom na informovaní verejnosti o ukončených konaniach vo veciach abstraktnej kontroly neprijateľných podmienok voči dotknutým podnikateľom, ale aj snahou o upozornenie na znenia zmluvných podmienok, ktoré sa v zmysle zákona a zaužívanej súdnej praxe považujú za protiprávne. Náklady súvisiace s týmto zverejnením by mal v každom prípade znášať žalovaný. Doplnenie zmieneného ustanovenia zároveň predstavuje zachovanie tohto inštitútu uvedeného v § 155 ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku aj v sporoch o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 296 ods. 3 

V ustanovení § 296 ods. 3 žiadame za slovo „podmienku“ vložiť slová „alebo podmienku s rovnakým významom“. 

Odôvodnenie: 

Navrhnutá zmena má zabezpečiť dôsledné plnenie právoplatného súdneho rozhodnutia o neprijateľnosti zmluvnej podmienky. Záväzok žalovaného sa tak nebude obmedzovať výhradne na znenie zmluvnej podmienky, ktoré bolo predmetom súdneho konania, ale aj na všetky jemu podobné znenia s rovnakým alebo príbuzným účinkom v neprospech spotrebiteľa. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 296 

Žiadame vloženie nového ustanovenia, ktorým sa zabezpečí povinné zverejňovanie súdnych rozhodnutí vydaných v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 

Navrhujeme napríklad nasledovné znenie: „Súd verejne oznamuje vydanie rozsudku podľa § 289 a podľa odseku 1 tohto ustanovenia, a to do 15 dní od nadobudnutia právoplatnosti tohto rozsudku.“. 

Odôvodnenie: 

Uloženie povinnosti súdu verejne oznámiť vydanie rozsudku o neprijateľnosti zmluvnej podmienky predstavuje snahu o zavedenie tzv. notifikačných pravidiel voči verejnosti a orgánom dohľadu. Jedným z prvoradých záujmov zákonodarcu by malo byť naplnenie snahy o dôsledné informovanie širokej občianskej ako aj odbornej verejnosti o vydaní rozsudkov týkajúcich sa neprijateľných zmluvných podmienok, osobitne v prípadoch, keď výsledkom konania o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok majú byť viazané subjekty, ktoré sa na konaní nezúčastnili. Súčasne sa tým sleduje aj naplnenie podstaty týchto rozsudkov, ktorá spočíva v ich záväznosti pre každého. Jedným z cieľov tejto povinnosti je aj snaha o neskoršie vytvorenie uceleného štátneho registra zmluvných podmienok, ktoré boli súdom právoplatne uznané za neprijateľné. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	ČA 	Všeobecná pripomienka k návrhu zákona - predkladateľ zvolil koncepciu, ktorá podľa jeho názoru ochraňuje spotrebiteľa a jeho práva iným spôsobom, avšak v dostatočnom rozsahu. K jednotlivým pripomienkam sa konalo stretnutie so zástupcom KS PO za účelom prejednania pripomienok dňa 31.10.2014. MS SR zásadne trvá na zachovaní pôvodnej koncepcie, KS PO na pripomienke trvá. 
§ 7 - S ohľadom na schválený text zákona o rozhodcovskom spotrebiteľskom konaní nie je možné pripomienku zo strany MS SR akceptovať. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, MS SR trvá na zachovaní pôvodnej koncepcie, KS PO na pripomienke trvá. 
§ 24 - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, MS SR trvá na zachovaní pôvodnej koncepcie, ktorá súvisí s historickou tradíciou kauzálneho určnia príslušnosti. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 27 - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, MS SR trvá na zachovaní pôvodnej koncepcie, ktorá súvisí s historickou tradíciou kauzálneho určenia príslušnosti. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 75 - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, MS SR trvá na zachovaní pôvodnej koncepcie, KS PO na pripomienke trvá. 
§ 76 - Procesné postavenie intervenienta je celkom odlišné od postavenia bývalého vedľajšieho účastníka v OSP. Keďže spotrebiteľské združenie nemá právny záujem na výsledku konania nebude možné aby vstúpilo do konania ako intervenient. 
Tento inštitút nahrádza § 89 ktorý upravuje tzv. osobitné subjekty. Súd môže aj bez návrhu do konania pribrať do konania právnickú osobu ktorej predmetom činnosti je ochrana práv podľa osobitného predpisu, čiže napríklad právnické osoby zriadené na ochranu spotrebiteľa, Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, subjekty podľa Antidiskriminačného zákona a pod. 
Právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa, osoba oprávnená na zastupovanie podľa predpisov o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou alebo odborová organizácia môžu stranu v konaní zastupovať 
§ 78 - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 79 - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 83 ods.3 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 85 ods. 1 - ČA - uvedené ustanovenie bolo upravené v zmysle viacerých pripomienok. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom bol KS PO s riešením oboznámený, rozpor je odstránený. 
§ 89 - A 
§ 185 - N - Súd by nemal byť viazaný akýmkoľvek rozhodnutím iného súdu (anpríkald okresný súd rozhodnutím iného okresného súdu). Vznikali by aplikačné problémy. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 253 - A - MS SR zapracuje pripomienku na inom mieste – pri ustanoveniach o ochrane slabšej strany. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom KS PO s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
§ 288 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa KS PO ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 
§ 289 - A 
§ 289 ods. 2 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. Navrhovaný dôsledok uplatnil predkladateľ pri abstraktnej kontrole. KS PO na pripomienke trvá. 
§ 289 nad rámec zákona- N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, pripomienka KS PO ide proti koncepcii zvolenej predkladateľom, preto pripomienku nemôže akceptovať. KS PO na pripomienke trvá. - Záväznosť rozsudku v individuálnej spotrebiteľskej veci považuje MS SR za nezrealizovateľnú. Naráža na reálne problémy – sudca nemá prostriedky, ako sa oboznámiť s rozhodnutiami iných súdov. Táto zásada by znamenala, že aj krajský súd alebo NS SR je viazaný rozhodnutím okresného súdu. Navyše, sudca je viazaný len zákonmi a ústavou, nie inými rozhodnutiami, okrem konania o abstraktnej kontrole. - Požadovaný účel je možné dosiahnuť prostredníctvom konania o abstraktnej kontrole 
§ 289 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa KS PO ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 
§ 293 - A 
§ 295 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa KS PO ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 
§ 296 ods. 3 - N - Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa KS PO ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 
§ 296 - ČA - MS SR pripomienku čiastočne akceptuje tým, že sa pokúsi zabezpečiť, aby sa na web stránke MS SR zverejňovali rozhodnutia v osobitnej záložke iba pre abstraktnú kontrolu. 
 	
OAP SVL ÚV SR 	K predkladacej správe a dôvodovej správe 
V predposlednom odseku predkladacej správy a všeobecnej časti dôvodovej správy je potrebné vypustiť slová „Európskych spoločenstiev a“ vzhľadom na právne dôsledky Lisabonskej zmluvy. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 88 
V poznámke pod čiarou k odkazu 4 je potrebné uviesť správny názov nariadenia (ES) č. 1/2003 tak, že sa z jeho citácie v poznámke pod čiarou vypustia slová „o založení Európskeho spoločenstva“. Publikačný zdroj tohto nariadenia je potrebné v súlade s bodom 11 prílohy č. 3 k Legislatívnym pravidlám vlády SR uviesť takto: „(Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 8/zv. 2)“. Za publikačným zdrojom nariadenia je zároveň potrebné uviesť dodatok „v platnom znení“, keďže toto nariadenie už bolo novelizované. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 146 
V súvislosti s odkazom na nariadenie (ES) č. 44/2001 v poznámke pod čiarou k odkazu 11 upozorňujeme, že toto nariadenie bude 10. 1. 2015 zrušené a nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (prepracované znenie). V poznámke pod čiarou žiadame uviesť nariadenie EÚ, ktoré bude platné ku dňu účinnosti zákona. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 153 
V zmysle ustanovenia § 13 odsek 6 zákona č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov odporúčame predkladateľovi upraviť znenie ustanovenia § 153 odsek 1 písm. c) návrhu zákona, a to nasledovne: vypustiť slová „v tom prípade“ a slová „zástupcovi Slovenskej republiky pred súdmi Európskej únie“ nahradiť slovami „Ministerstvu spravodlivosti Slovenskej republiky.“ 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 257 
V poznámke pod čiarou k odkazu 15 je potrebné za publikačným zdrojom nariadenia (ES) č. 1896/2006 doplniť dodatok „v platnom znení“, keďže toto nariadenie už bolo novelizované. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 258 
Čl. 17 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ustanovuje, že „ak sa odpor podá v lehote ustanovenej v článku 16 ods. 2, konanie pokračuje na príslušnom súde členského štátu pôvodu v súlade s pravidlami riadneho občianskeho súdneho konania, pokiaľ navrhovateľ vyslovene nepožiadal o ukončenie konania v takomto prípade.“ Ustanovenie § 258 ods. 1, podľa ktorého „ak sa podá odpor v stanovenej lehote, súd nariadi pojednávanie; to neplatí, ak žalobca nesúhlasí s pokračovaním v konaní“, nekorešponduje úplne s úpravou citovaného nariadenia. Žiadame slová za bodkočiarkou preformulovať nasledovne: „to neplatí, ak žalobca požiadal o ukončenie konania.“ 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K § 259 
V poznámke pod čiarou k odkazu 16 je potrebné za publikačným zdrojom nariadenia (ES) č. 1393/2007 doplniť dodatok „v platnom znení“, keďže toto nariadenie už bolo novelizované. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K transpozičnej prílohe 
1. V bode 1 transpozičnej prílohy je potrebné v súlade s bodom 9 prílohy č. 3 k Legislatívnym pravidlám vlády SR za publikačným zdrojom smernice doplniť text „v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25. októbra 2011 (Ú. v. EÚ L 304, 22. 11. 2011)“. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K transpozičnej prílohe 
2. V bode 2 transpozičnej prílohy je potrebné publikačný zdroj smernice 2004/52/ES uviesť v súlade s bodom 11 prílohy č. 3 k Legislatívnym pravidlám vlády SR takto: „(Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 17/zv. 2)“. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K transpozičnej prílohe 
3. V bode 4 transpozičnej prílohy je potrebné v súlade s bodom 8 prílohy č. 3 k Legislatívnym pravidlám vlády SR za názvom smernice 2009/22/ES doplniť text „(kodifikované znenie)“. Za publikačným zdrojom tejto smernice je tiež potrebné doplniť text „v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/11/EÚ z 21. mája 2013 (Ú. v. EÚ L 165, 18. 6. 2013)“. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K doložke zlučiteľnosti 
V bode 3 doložky zlučiteľnosti je potrebné nariadenie (ES) č. 861/2007, nariadenie (ES) č. 1393/2007 a smernicu 2009/22/ES uviesť s dodatkom „v platnom znení“. Za názvom smernice 2009/22/ES je tiež potrebné doplniť text „(kodifikované znenie)“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	K § 54 
Odporúčame v druhej vete za slovom „ktorý“ vypustiť predložku „v“. 

 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 3 
Odporúčame uviesť číslo paragrafu. 

 	O 	N 	Navrhované by bolo kontraproduktívne.  	
ŠÚ SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 6 
Odporúčame právne predpisy oddeľovať čiarkou a uvádzať v chronologickom poradí. 

 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	K § 95 ods. 2 
Odporúčame legislatívnu skratku „útvar policajného zboru“ nahradiť legislatívnou skratkou „policajný zbor“. V § 101 ods. 2 písm. c) odporúčame dodržiavať legislatívnu skratku „policajný zbor“. 

 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	K § 125 ods. 2 a 3 
Odporúčame slová „identifikačné číslo“ nahradiť slovami „identifikačné číslo organizácie“ podľa zákona č. 540/2001 Z. z. o štátnej štatistike v znení neskorších predpisov. 

 	O 	A 	
 	
ŠÚ SR 	K nadpisu § 358 
Odporúčame zvážiť použitie slova „Novoty“. 
 	O 	N 	Pojem "novoty" zvoli predkladateľ zámerne, nakoľko presnejšie vyjadruje obsah ustanovenia. 
 	
MK SR 	Vlastný materiál- všeobecne  
Sme si vedomí toho, že komplexná úprava doteraz platného Občianskeho súdneho poriadku je potrebná. Podľa predloženého návrhu Civilného sporového poriadku nemožno predpokladať, že sa na základe aplikácie jeho ustanovení v praxi súdne konanie zefektívni, zrýchli, bude spravodlivejšie alebo prispeje k očakávanej spravodlivej ochrane práv fyzických a právnických osôb. 

Navrhovaný kódex odporúčame uviesť do súladu s Legislatívnymi pravidlami tvorby zákonov. Je treba používať v celom jeho texte presnú a jednotnú právnu terminológiu, ustálené právne pojmy. Ak sa v našom právnom poriadku nenachádza vhodný pojem alebo termín, netreba použiť nevhodný doslovný preklad, ale možno na jeho utvorenie použiť iné slovo alebo slovné spojenie, ktoré je vyhovujúce z významovej stránky a tento nový pojem treba v zákone právne vymedziť. 

Odporúčame súčasne zvážiť, či je jeden rok postačujúci na podrobné oboznámenie sa so značne rozsiahlou úpravou návrhu materiálu (troch kódexov) a ich následnou aplikáciou v súdnej praxi. 
 	O 	ČA 	Návrhy boli v zmysle konkrétnych pripomienok precizované po stránke legislatívno - technickej i gramatickej. Predkladateľ považuje legisvakačnú dobu jeden rok za dostatočnú. 
 	
MK SR 	Čl. 2 ods. 2  
1. Odporúčame slová „najvyšších súdnych autorít“ nahradiť slovami „Najvyššieho súdu Slovenskej republiky ako aj Ústavného súdu Slovenskej republiky (ďalej len najvyššie súdne autority“)“. 

2. Súčasne pripomíname, že podľa čl. 144 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky „sú sudcovia pri výkone svojej funkcie nezávislí a pri rozhodovaní sú viazaní ústavou, ústavným zákonom, medzinárodnou zmluvou podľa čl. 7 ods. 2 a 5 a zákonom“. Z čl. 144 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky možno vyvodiť, že sudca pri rozhodovaní nie je viazaný všeobecne záväznými právnymi predpismi s nižšou právnou silou, než majú zákony. Na základe uvedeného je na mieste konštatovanie, že sudca nie je viazaný, okrem iného, ani stanoviskami a judikatúrou Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. V právnej teórii rozšírená téza o právnej nezáväznosti iného, než písaného práva, by mala potvrdzovať takýto záver a oslobodzovať sudcu od povinnosti nasledovať právne názory vyslovené súdmi v predchádzajúcich rozhodnutiach. Ďalej pripomíname, že v kontinentálnom systéme práva nie sú súdne rozhodnutia všeobecne právne záväzné pre budúce rozhodnutia súdov a subjekty práva v obdobných prípadoch. Sme si vedomí, že sa súdy fakticky pri rozhodovaní pridŕžajú výsledkov rozhodovacej činnosti najmä najvyšších súdov, t.j. judikátmi. Judikáty však nie sú prameňmi práva de iure ale len de facto. Súdy len dotvárajú právo a vypĺňajú jeho medzery. (Sudcovská tvorba práva - precedens ako prameň anglo-amerického systému práva nemá spravidla v Európe miesto, aj keď je nám známe, že na Európskom súde v Strassburgu je precedens uznávaným prameňom práva (je všeobecne známy jeho záväzný systém precedensov napríklad na ochranu ľudských práv). 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočnú. 
 	
MK SR 	Čl. 2 ods. 3  
Odporúčame slovo „prípadným“ nahradiť slovom „odlišným“. 

Odôvodnenie: Odklon od ustálenej rozhodovacej praxe Najvyššieho súdu Slovenskej republiky ako aj Ústavného súdu Slovenskej republiky je možný vtedy, ak má odlišné skutkové a právne osobitnosti. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje slovo prípadným v tomto kontexte za dostatočné. 
 	
MK SR 	Čl. 6 
Odporúčame slová „prostriedky procesného útoku“ a slová „prostriedky procesnej obrany“ nahradiť termínom zaužívanom v našom právnom poriadku. 

Odôvodnenie: Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky. 
 	O 	N 	Prostriedky procesnej obrany a útoku sú novým inštitútom a ich označenie najlepšie vystihuje ich obsah a určenie. 
 	
MK SR 	Čl. 11 ods. 2  
Neodporúčame používať slová „na úrovni priemerne spôsobilej osoby“. Odporúčame ich nahradiť vhodným a hlavne v právnej praxi ustáleným termínom alebo daný princíp jednoznačnejšie vymedziť. 

Odôvodnenie: Ústava Slovenskej republiky priznáva každej fyzickej osobe spôsobilosť na práva (právnu subjektivitu). Spôsobilosť na právne úkony v plnom rozsahu v Slovenskej republike nadobúdajú fyzické osoby dovŕšením 18. roku alebo osoby staršie ako 16 rokov, ktoré majú povolenie súdu na uzavretie manželstva. Maloletí majú obmedzenú spôsobilosť len na také právne úkony, ktoré sú primerané rozumovej a vôľovej vyspelosti zodpovedajúcej ich veku. Plnoleté osoby možno vo výnimočných prípadoch čiastočne alebo úplne pozbaviť spôsobilosti právne konať, a to len súdnym rozhodnutím v dôsledku duševnej poruchy alebo nadmerného požívania alkoholických či iných omamných látok. Konajú za nich zákonní zástupcovia alebo súdom určení opatrovníci. Právne úkony osoby pozbavenej právne konať sú absolútne neplatné. Právnické osoby majú aktívnu a pasívnu stránku právnej subjektivity časovo totožnú, teda spolu so spôsobilosťou mať práva a povinnosti nadobúdajú aj spôsobilosť na právne úkony. Ich právna spôsobilosť je obmedzená predmetom ich činnosti alebo určená zákonom. 
 	O 	N 	Ustálený termín pre vyjadrenie priemerne spôsobilej osoby v slovenskej právnej praxi neexistuje. Predkladateľ pristúpil k zavedeniu tohto slovného spojenia. 
 	
MK SR 	Čl. 13  
Odporúčame slovo „vyslúchnuť“ nahradiť slovom „vypočuť“. 

Odôvodnenie: V legislatívnych textoch sa nemá používať nespisovná terminológia. 
 	O 	N 	Slovo "vyslúchnuť" odvodil predkldtaeľ od slova "výsluch", ktoré je zaužívaným procesualistickým pojmom a dôsledne ho používa o všetkých troch kódexoch. 
 	
MK SR 	Čl. 18  
Za slovo "Cudzie" a slovo "vnútroštátne" odporúčame vložiť slovo "súdne". 

Odôvodnenie: Spresnenie. 

Súčasne dávame do pozornosti, či nemôže nastať situácia, že cudzie štátne rozhodnutie bude odporovať slovenskému právnemu poriadku. V nadväznosti na túto pripomienku navrhujeme na konci doplniť slová "ak neodporujú slovenskému právnemu poriadku".  	O 	ČA 	Keďže nie všetky rozhodnutia sú automaticky vykonateľné, predkladateľ ustanovenie precizoval tak, že doplnil, že cudzie rozhodnutia majú rovnaké účinky ako vnútroštátne rozhodnutia iba v rozsahu ustanovenom zákonom. Nejde však len o súdne rozhodnutia ale aj o rozhodnutia iného druhu 
 	
MK SR 	§ 8  
V odseku 2 odporúčame vložiť za slová "rozhodcovskom konaní" slová "alebo bolo právoplatne rozhodnuté vo veci samej". 

Odôvodnenie: Znenie § 8 ods. 1.  	O 	N 	Uvedenú pripomienku už rieši zásada res iudicata, ktorá je zavedená na inom mieste. 
 	
MK SR 	§ 11  
Na konci odseku 1 odporúčame doplniť túto vetu: "Rozhodnutím kompetenčného senátu sú súdy a orgány verejnej správy viazané.". 

Odôvodnenie: Znenie vyplýva z dôvodovej správy, pričom považujeme za vhodné uviesť ho do normatívneho textu.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 12  
Znenie § 12 odporúčame upraviť takto: "Na konanie podľa tohto zákona je v prvej inštancii príslušný okresný súd, ak tento zákon neustanovuje inak.". 

Odôvodnenie: Podľa § 27 koná ako súd prvej inštancie krajský súd.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 16  
Odporúčame vypustiť symbol paragrafu pred číslicou 15. 	O 	N 	Vyplýva z legislatívno - technických pravidiel. 	
MK SR 	K prvej časti tretej hlave tretiemu dielu (§ 21 až 27) 
Navrhujeme zaviesť špecializáciu súdov aj pre oblasť autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom. 

Odôvodnenie: Špecializáciu súdov je nevyhnutné zaviesť aj pre oblasť autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom, ktorá je súčasťou práva duševného vlastníctva. Problematika práva duševného vlastníctva je odborne náročná a dynamicky sa rozvíjajúca. V oblasti autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom sa neustále zvyšuje počet rozhodnutí Súdneho dvora EÚ a je nevyhnutné, aby sa s nimi vysporiadavali súdy vo svojej rozhodovacej praxi. 
Na nevyhnutnosti špecializácie súdov v oblasti autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom sa už dlhodobo zhoduje odborná verejnosť. Potrebu riešenia uvedenej situácie a špecializácie súdov aj pre oblasť autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom podporili a zdôraznili aj členovia Medzirezortnej komisie pre koordináciu spolupráce v oblasti boja proti falšovaniu a autorskému pirátstvu ako aj členovia Dočasnej pracovnej skupiny k rekodifikácii autorského práva v Slovenskej republike Rady vlády Slovenskej republiky pre kultúru. 
Navyše ,,Národný program reforiem Slovenskej republiky 2014" v časti 4.7 ,,Transparentné prostredie a vymožiteľnosť práva" deklaruje, že ,,Vláda SR preto navrhne špecializáciu súdov a sudcov v tých najdôležitejších oblastiach verejného života, a to najmä v daňovom práve a v práve duševného vlastníctva", teda nielen pre oblasť priemyselného vlastníctva, ale aj pre oblasť autorského práva a práv súvisiacich s autorským právom. 
 	Z 	A 	 	
MK SR 	§ 28  
Na konci odporúčame doplniť slová "ak tento zákon neustanovuje inak". 

Odôvodnenie: Ustanovenie § 27 ods. 2.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 38  
Pri odseku 2 dávame do pozornosti, či sa vzťahuje aj na zloženie krajského súdu v konaniach podľa § 27.  	O 	N 	Ustanovenie je presné, aj v konaniach o abstraktnej kontrole v spotrebiteľských veciach bude rozhodovať senát. 
 	
MK SR 	§ 39 a 40 
Za slovo "úkony" odporúčame vložiť slovo "súdu". Táto pripomienka platí aj pre § 40. 

Odôvodnenie: Spresnenie.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 45 
1. Nadpis nad § 45 odporúčame uviesť nad § 44 a nad § 45 odporúčame vložiť napríklad tento nadpis: "Vylúčenie sudcu na základe oznámenia zaujatosti". 

2. Pri odseku 2 dávame na zváženie, či by o vylúčení predsedu súdu nemal rozhodnúť napríklad nadriadený súd. Podľa navrhovanej úpravy by o vylúčení predsedu rozhodoval jeho podriadený (podpredseda). Súčasne dávame na zváženie, či by v prípade, ak predseda súdu má za to, že nie je dôvod pochybovať o nezaujatosti sudcu, nemal byť zachovaný mechanizmus podľa § 15 ods. 1 OSP. V opačnom prípade bude s konečnou platnosťou rozhodovať predseda súdu. 

3. V odseku 3 predposlednom riadku navrhujeme vložiť za slovo "rozhodnutie" slovo "primerane".  	O 	ČA 	Bod 1) - k nadpisu - nadpis bol doplnený. 
Bodu 2) - podpredseda súdu nie je v tejto veci podriadeným predsedovi súdu. Koncepcia predkladateľa spočíva v zrýchľovaní konania tak, že o vylúčení rozhodne súd, ktorého sudca má byť vylúčený. 
 	
MK SR 	§ 47 
1. V nadpise nad § 47 odporúčame vložiť za slovo "stranou" slovo "sporu". Táto pripomienka sa týka aj odseku 1. 

2. Upozorňujeme, že predloženie dôkazov na preukázanie zaujatosti sudcu môže byť v určitých prípadoch problematické. Akým spôsobom napríklad strana preukáže, že sudca má pomer k strane? 
 	O 	ČA 	V kódexe bola (na inom mieste) zavedená legislatívna skratka strana sporu, ktorá precizuje aj uvedené ustanovenie. 2. Akceptované 
 	
MK SR 	§ 48  
Lehotu siedmich dní v odseku 1 považujeme za relatívne krátku. Podľa doterajšieho ustanovenia OSP (§ 15a ods. 2) je lehota 15 dní.  	O 	N 	Predkladateľ považuje lehotu za dostatočnú, cieľom je zefektívnenie a zrýchlenie konania. 
 	
MK SR 	§ 49 
Odporúčame riešiť aj situáciu, ak ide o sudcov Najvyššieho súdu SR.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 52  
V prvom riadku odporúčame presunúť slovo "vec" pred slovo "prejednať.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 53  
Odporúčame opätovne posúdiť zavedenie tejto poriadkovej pokuty, resp. posúdiť jej výšku. V určitých prípadoch by mohla pôsobiť neprimerane prísne. Najmä vzhľadom na použitý výraz "zjavne bezdôvodná námietka".  	O 	N 	Uvedená výška pokuty má podľa predkladateľa ambíciu pôsobiť odstrašujúco, nie však likvidačne. 
 	
MK SR 	§ 54  
V poslednom riadku odporúčame vypustiť predložku "v".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 61  
Slová "postupuje súd podľa § 58 a 59" odporúčame nahradiť slovami "rozhodne súd o právnom nástupcovi/procesnom nástupníctve podľa § 58 a 59". 

Odôvodnenie: Spresnenie.  	O 	N 	Predkladateľ sa s precizovaním textu nestotožnil. 
 	
MK SR 	§ 64  
Na konci prvého riadku odporúčame vložiť za slovo "konať" slová "pred súdom". 

Odôvodnenie: Spresnenie.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 76 
Odsek 3 navrhujeme upraviť takto: "Podanie, na základe ktorého intervenient vstupuje do konania, musí okrem všeobecných náležitostí podania obsahovať tvrdenia...". 

 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožňuje s formulačnou úpravou textu. 
 	
MK SR 	§ 81 a 82 
Odporúčame prehodnotiť tieto ustanovenia. V oboch prípadoch ide o situáciu, kedy bolo konanie právoplatne skončené. Vzhľadom na túto skutočnosť považujeme ustanovenia § 81 ods. 2 a § 82 ods. 1 za nadbytočné. V § 81 ods. 3 a § 82 ods. 2 sa uvádza, že osoba môže "namietať" strane... Vhodnejšie by bolo zrejme uviesť, že osoba môže žalovať stranu z uvedených dôvodov. Námietka je prostriedok procesnej obrany. V tomto prípade však už prvotné konanie bolo právoplatne skončené. Išlo by teda o nové konanie (de facto o náhradu škody).  	O 	N 	§ 81 a § 82 tvoria podstatu nového inštitútu intervencie. 
 	
MK SR 	§ 84 
1. V odseku 2 prvom riadku odporúčame vložiť za slovo "zastúpenie" slová "podľa odseku 1". 

Odôvodnenie: Spresnenie. Obdobná úprava ako v § 27 ods. 2 OSP. 

2. Na konci odseku 3 odporúčame vložiť odkaz na Občiansky zákonník.  	O 	ČA 	§ 84 ods. 2 predkladateľ spresnil v duchu uvedenej pripomienky. Podľa jeho názoru však odkaz na Občiansky zákonník v odseku 3 by bol nadbytočný. 
 	
MK SR 	§ 87 
V poznámke pod čiarou k odkazu 3 odporúčame vložiť číslo paragrafu.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 89  
Poznámku pod čiarou k odkazu 6 odporúčame upraviť podľa bodu 22 prílohy č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády SR, t.j. skratku "napr." nahradiť slovom "Napríklad" a bodkočiarky nahradiť čiarkami. Súčasne upozorňujeme, že § 1 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. upravuje predmet zákona.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 92  
V odseku 2 odporúčame doplniť podrobnosti o čom upraví všeobecne záväzný právny predpis. Táto pripomienka platí aj pre § 93 ods. 2 a § 98 ods. 3.  	O 	N 	§ 92 ods. 2, § 93 ods. 2, § 98 ods. 3 sú splnomocňovacie ustanovenia a systematickým výkladom názvov jednotlivých paragrafov možno určiť predmet úpravy všeobecne záväzných právnych predpisov. 
 	
MK SR 	§ 93  
Odporúčame upraviť situáciu, ak strana namieta znenie zápisnice (doterajší § 40 ods. 3 OSP). Súčasne odporúčame doplniť, v ktorom štádiu konania môže strana o kópiu zápisnice požiadať. V praxi sme sa stretli s prípadom, keď sudca odmietol vydať kópiu zápisnice, pretože o ňu nebolo požiadané na začiatku pojednávania.  	O 	N 	Nredkladaný text zámerne nie je príliš kazuistický. Podrobnosti o zápisnici ustanoví všeobecne záväzný právny predpis. 
 	
MK SR 	§ 94  
V odseku 2 odporúčame špecifikovať "iné vhodné prostriedky", napríklad demonštratívnym výpočtom.  	O 	N 	Predkladateľ sa v navrhovanom znení snažil vyhnúť prílišnej kazuistike. 
 	
MK SR 	§ 95  
V odseku 1 prvom riadku odporúčame vložiť pred slovo "ospravedlnenia" slovo "náležitého" alebo iný vhodný výraz.  	O 	N 	Požiadavka náležitosti vyplýva zo zmyslu a účelu uvedeného ustanovenia. 
 	
MK SR 	§ 96  
1. Upozorňujeme, že nadpis nad § 96 sa vzťahuje aj na § 98. Vzhľadom na uvedené odporúčame umiestniť nadpis pod § 98 nad § 98. 

2. Odsek 4 odporúčame upraviť napríklad takto: "Výnos z poriadkových pokút je príjmom štátneho rozpočtu.".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 100 
V odseku 1 odporúčame nahradiť slová "ak adresát neuviedol inú adresu pre doručovanie" slovami "ak súdu nie je známa iná adresa na doručovanie". V písmene a) odporúčame vypustiť bodkočiarku za slovami "Slovenskej republiky".  	O 	N 	Oredkladateľ zámerne použil namietanú formuláciu, ustanovenie vyjadruje prioritu zvolenej adresy na doručovanie. 
 	
MK SR 	§ 101  
Pri odseku 2 písm. e) upozorňujeme, že nie je zavedená legislatívna skratka "policajný zbor". Na konci písmena d) a e) odporúčame nahradiť bodku čiarkou.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 104  
1. V odseku 3 prvom riadku odporúčame vložiť za prvýkrát použité slovo "písomnosť" slová "ktorá sa doručuje do vlastných rúk". Súčasne dávame do pozornosti, či sa toto ustanovenie nemá vzťahovať aj na adresu, ktorú adresát uviedol, ale nie je možné mu tam doručiť písomnosť. 

2. Odporúčame doplniť nový odsek 4, ktorý upraví situáciu, ak adresát neprevezme zásielku do vlastných rúk na uvedenej adrese (§ 47 ods. 2 OSP).  	O 	N 	Systematickým výkladom (z nadpisu) je výklad ustanovenia zrejmý. 
 	
MK SR 	§ 105  
Odporúčame doplniť ustanovenie o situáciu, ak si adresát neprevezme "obyčajnú" zásielku na svojej adrese. Taktiež dávame do pozornosti, či sa toto ustanovenie vzťahuje aj na elektronickú adresu a adresu, ktorú uviedol adresát.  	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované. 
 	
MK SR 	§ 106  
V odseku 2 dávame do pozornosti situáciu, ak ako adresát bude vystupovať tretia osoba, ktorá sa odmietne preukázať svoju totožnosť. Odporúčame výraz "nevyhnutnú k riadnemu doručeniu" nahradiť výrazom "nevyhnutnú na riadne doručenie".  	O 	ČA 	Odseky 2 a 3 boli vypustené. 
 	
MK SR 	§ 107 
Dávame do pozornosti, či sa toto ustanovenie vzťahuje aj na prípad, ak bola zásielka doručovaná na uvedenú adresu, ale adresát sa tam z ospravedlniteľného dôvodu nezdržiaval.  	O 	N 	Fyzické osoby majú podľa zákona o registri obyvateľov zákonnú povinnosť ohlasovať pobyt. Posúdenie okolností, pre ktoré si FO zásielku neprevzala, uskutoční súd. Za ospravedlniteľné okolnosti nemožno považovať bezdôvodné nesplnenie si uvedenej povinnosti. 	
MK SR 	§ 108  
Odporúčame preformulovať toto ustanovenie takto: "Ak tento zákon..., táto povinnosť je splnená ich uverejnením na úradnej tabuli súdu alebo na webovej stránke súdu a ak podľa osobitného predpisu nepostačuje takéto zverejnenie, ich uverejnením v Obchodnom vestníku; tým nie je dotknutá...". 

Odôvodnenie: Zjednodušenie.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 111 
Slovo "konať" odporúčame presunúť za slovo "samostatne".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 117 
1. V odseku 1 odporúčame špecifikovať, napríklad demonštratívnym výpočtom, čo sa považuje za iný elektronický prostriedok. 

2. V odseku 2 odporúčame upraviť druhú vetu takto: "Ak doplnenie podania nebolo doručené súdu do desiatich dní od doručenia podania inými elektronickými prostriedkami, na podanie sa neprihliada.".  	O 	N 	Predkladateľ sa s touto pripomienkou kazuistického charakteru nestotožnil. 
 	
MK SR 	§ 118 
V odseku 2 poslednej vete odporúčame nahradiť slová "podľa prvej vety" slovami "podľa predchádzajúcej vety" alebo "podľa druhej vety".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 121  
V odseku 1 odporúčame vložiť za slová "podanie vo veci samej" slová "alebo návrh na nariadenie neodkladného opatrenia alebo zabezpečovacieho opatrenia". 

Odôvodnenie: § 120 ods. 1.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 122 
Slovo "predvolá" odporúčame nahradiť slovami "môže predvolať". 

Odôvodnenie: Primárne sa uplatní sa postup podľa § 120 ods. 1 a § 121 ods. 1.  	O 	N 	Fakultatívnosť tohto postupu vyplýva z formulácie, podľa ktorej prevolá na výsluch len v prípade, "ak má za to" že tým možno odstrániť vady podania. 	
MK SR 	§ 127  
Toto ustanovenie odporúčame upraviť takto: "Ak je stranou štát, žaloba musí obsahovať označenie štátu a štátneho orgánu alebo právnickej osoby, ktorá za štát koná.". 

Odôvodnenie: V žalobe by mal byť uvedený aj samotný štát, nie iba štátny orgán alebo právnická osoba, ktorá za neho koná, čo vyplýva z navrhovanej úpravy.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 133 
V odseku 2 odporúčame nahradiť slovo "pokiaľ" slovom "ak".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 147 
Odporúčame doplniť, že konanie sa začína aj doručením návrhu na nariadenie neodkladného opatrenia alebo zabezpečovacieho opatrenia.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 152  
V odseku 3 prvej vete odporúčame vypustiť slová "pre to".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 153  
V odseku 1 písm. b) odporúčame doplniť aj iný všeobecne záväzný právny predpis, ktorý môže byť v rozpore s Ústavou SR.  	O 	ČA 	Ustanovenie bolo prepracované, predmetná časť bola nahradená odkazom na zákon o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov.  	
MK SR 	§ 154  
V odseku 2 prvej vete odporúčame vložiť za slovo "prerušené" slová "podľa odseku 1".  	O 	N 	Navrhovaná zmena by priniesla zbytočný formalizmus textu, systematickým výkladom zákona možno jednoznačne určiť že § 154 ods. 2 sa vzťahuje len na prerušenie podľa § 154 ods. 1. 	
MK SR 	§ 167  
V odseku 2 poslednej vete odporúčame vložiť pred slovo "vyvesením" slovo "jeho".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 172  
1. V odseku 4 odporúčame vypustiť symbol paragrafu pred číslicou 145. 

2. V odseku 5 odporúčame spresniť, že ide o trovy súvisiace s odročením.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 177  
1. V odseku 1 odporúčame nahradiť slová "súd nedokazuje" slovami "sa nedokazujú". 

Odôvodnenie: Ustanovenie sa týka aj strán. 

2. V odseku 2 navrhujeme spojiť znenie prvej a druhej vety a upraviť ich tak, aby si vzájomne neodporovali.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 186  
V odseku 1 odporúčame nahradiť slovo "nej" slovom "nich".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 207  
V odseku 2 odporúčame nahradiť slovo "len" slovom "až". 	O 	A 	 	
MK SR 	§ 212  
Za slovami "Písomné vyhotovenie rozsudku podpisuje sudca" odporúčame nahradiť čiarku bodkou.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 213  
V odseku 2 odporúčame vložiť za slová "osobitného predpisu" odkaz.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 221 
Na začiatok ustanovenia odporúčame vložiť slovo "Právoplatný". 

Odôvodnenie: Dôvodová správa.  	O 	N 	Uvedené možno vyvodiť aj z navrhovaného textu ustanovenia, preto predkladateľ tejto pripomienke nevyhovel.  	
MK SR 	§ 238 
Toto ustanovenie odporúčame upraviť takto: "O sťažnosti rozhodne sudca súdu prvej inštancie.". 

Odôvodnenie: Spresnenie.  	O 	N 	Kto koná a rozhoduje na súde je upravené v § 38, V záujme zachovanie jednotnosti zákona sa používa v ďalšom texte zákona súd. 	
MK SR 	§ 240  
1. V odseku 1 odporúčame doplniť vetu, v ktorej sa uvedie, že uznesenie nadobúda v tomto prípade právoplatnosť. 

2. V odseku 2 odporúčame nahradiť slovo "rozhodnutie" slovom "uznesenie".  	O 	ČA 	Právoplatnosť uznesenia je upravená v § 228. 
 	
MK SR 	Tretia časť prvá hlava (§ 253 a nasl.)  
Dávame na zváženie, či by nemal byť zachovaný aj inštitút rozkazu na plnenie.  	O 	N 	Rozkaz na plnenie bol z dôvodu nízkej aplikácie v praxi vypustený. 	
MK SR 	§ 255  
V odseku 3 odporúčame nahradiť predložku "z" predložkou "zo".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 266 a 270 
V odseku 1 a 2 odporúčame na konci doplniť vetu: "V opačnom prípade návrh zamietne.". Táto pripomienka platí aj pre § 270 ods. 1.  	O 	N 	Uvedený postup súdu dostatočne jasne vyplýva z navrhovanej formulácie, jeho upresnenie podľa názoru predkladateľa nie je potrebné. 	
MK SR 	§ 267  
V písmene a) druhom riadku odporúčame nahradiť slovo "žalovaný" slovom "žalobca".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 279 
Slovo "žalovaného" odporúčame nahradiť slovom "žalobcu".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 289 
V odseku 1 poslednom riadku odporúčame nahradiť slová "bolo dojednané" slovami "bola dojednaná". Táto pripomienka platí aj pre odsek 2.  	O 	N 	Slovo dojednané bolo nahradené slovom dohodnuté, ostalo však v danom tvare nakoľko sa viaže k slovu "znenie". 	
MK SR 	§ 298  
Slová "antidiskriminačného zákona" odporúčame nahradiť slovami "osobitného predpisu" a za tieto slová odporúčame vložiť odkaz na antidiskriminačný zákon.  	O 	ČA 	slová "antidiskriminačný zákon" boli nahradené legislatívno - technicky správnym znením. 	
MK SR 	§ 314  
V odseku 2 odporúčame vložiť za slovo "návrhom" slovo "zamestnanca".  	O 	A 	ustanovenie bolo doplnené. 	
MK SR 	§ 316 
V odseku 2 písm. e) odporúčame nahradiť slovo "nevstupoval" slovom "nevstupovala" a slovo "podozrivý" slovom "podozrivá". 
 	O 	A 	 	
MK SR 	§ 320  
Na konci odseku 1 odporúčame doplniť vetu: "Inak návrh zamietne.".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 321  
V odseku 3 odporúčame nahradiť slovo "pokiaľ" slovom "ak", v druhom riadku vložiť čiarku za slovo "oparenia" a v poslednom riadku vložiť čiarku za slovo "opatrenia".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 349  
1. V odseku 1 písm. e) odporúčame nahradiť bodku na konci čiarkou. 

2. V odseku 2 upozorňujeme na to, či sa nebude uplatňovať zásada uvedená v § 374 ods. 4 OSP.  	O 	ČA 	Predkladateľ akceptoval legisaltívno technickú pripomienku, druhá pripomienka vychádza zrejme z neaktuálneho textu návrhu zákona, keďže § 374 nemá ods. 4. 
 	
MK SR 	§ 354  
V odseku 1 prvom riadku odporúčame vypustiť čiarku za slovom "rozhodnutia".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 358 
V nadpise pod § 358 odporúčame nahradiť slovo "Novoty" napríklad slovami "Nové skutočnosti". Na konci písmena c) odporúčame vložiť slovo "alebo", aby bolo zrejmé, že ide o alternatívy.  	O 	N 	Pojem "novoty" zvoli predkladateľ zámerne, nakoľko presnejšie vyjdaruje obsah ustanovenia. Nejde o pojem zhodný s "novými skutočnosťami". 
 	
MK SR 	§ 365  
1. V odseku 1 odporúčame vypustiť čiarku pred spojkou "a" a doplniť aké budú následky neodstránenia vád odvolania. V druhej vete odporúčame slovo "nevyzýva" nahradiť slovami "nemôže vyzvať". 

2. V odseku 4 odporúčame zrušiť podčiarknutie § 358.  	O 	ČA 	Prvú časť pripomienky neakceptujeme, po gramatickej stránke text skontroloval Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra. Pripomienke smerujúcej k vecnej zmene predkladateľ nevyhovuje, keďže by jej akceptácia znamenala významový odklon od preferovanej koncepcie. Druhej pripomienkuje sa vyhovuje. 
 	
MK SR 	§ 384 
Za slovo "odvolaní" odporúčame vložiť slová "stranám prípadne iným subjektom".  	O 	N 	Súd musí sám ustáliť, komu rozhodnutie doručí. Navrhovaná zmena okruh subjektov, ktorým sa doručuje neuvádza vyčerpávajúco 	
MK SR 	§ 387  
V druhom riadku odporúčame vložiť za slovo "obnovy" slová "podľa § 386". Upozorňujeme, že inštitút rozkazu na plnenie nie je v CSP upravený.  	O 	ČA 	Prvá časť pripomienky nebola akceptovaná - predkladateľ považuje textáciu za zrozumiteľnú, druhá časť pripomienky týkajúca sa rozkazu na plnenie bola akceptovaná. 
 	
MK SR 	§ 390  
Za slovo "stranou" odporúčame vložiť slová "v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 392  
Slovo "treba" odporúčame nahradiť slovami "je potrebné".  	O 	ČA 	ustanovenie bolo formulačne upravené 	
MK SR 	§ 393  
Uvádzaciu vetu odporúčame upraviť takto: "Za splnenia podmienok podľa § 392 možno po troch rokoch od právoplatnosti rozhodnutia podať žalobu na obnovu konania". V písmene c) odporúčame vložiť za číslo paragrafu slovo "písm.". 	O 	A 	 	
MK SR 	§ 395  
V prvom riadku odporúčame vložiť za slovo "náležitostiach" slovo "podania".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 400 
1. Odsek 1 odporúčame doplniť na konci takto: "ak nie je v odseku 2 ustanovené inak". 

2. V odseku 2 odporúčame vložiť za slovo "rozsahom" slovo "žaloby". 	O 	ČA 	Prvá pripomienka nebola akceptovaná, ustanovenie je podľa názoru predkladateľa jasné, keďže ods. 2 sa vykladá v zmysle systematického výkladu v spojitosti s ods. 1. Druhá pripomienka bola akceptovaná. 
 	
MK SR 	§ 402  
V odseku 1 písm. a) odporúčame doplniť za číslo paragrafu slová "ods. 1".  	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovaným zúžením vnútorného odkazu. 	
MK SR 	§ 410  
V odseku 1 predposlednom riadku odporúčame nahradiť slová "má byť" slovami "bola". V odseku 2 odporúčame vložiť za číslo paragrafu slová "ods. 1".  	O 	ČA 	Prvá pripomienka nebola akceptovaná - súd má posúdiť sám, či má byť dovolacím súdom právna otázka posúdená inak. Pripomienka č. 2 bola plne akceptovaná. 
 	
MK SR 	§ 414  
Ustanovenie odporúčame upraviť takto: "Dovolanie môže podať intervenient, ak spolu so stranou, v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané, tvoril nerozlučné spoločenstvo.".  	O 	N 	Uvedené spresnenie predstavuje neúmerne kazuistickú úpravu, s čím sa predkladateľ nestotožňuje.  	
MK SR 	§ 416  
V odseku 1 odporúčame nahradiť slová "v prvom stupni" slovami "v prvej inštancii".  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 435  
Bodkočiarku v písmene a) odporúčame nahradiť čiarkou a v písmene f) odporúčame nahradiť paragraf 420 paragrafom 421.  	O 	ČA 	Z dôvodu zvýšenej precizácie uviedol predkladateľ širší okruh ustanovení. 
 	
MK SR 	§ 443 
Za slovo "dovolaní" odporúčame vložiť slová "stranám" alebo "stranám a iným subjektom".  	O 	N 	Súd musí sám ustáliť okruh subjektov, ktorým sa rozhodnutie doručuje. Formuláciou, že sa doručuje aj iným subjektom by sa ich okruh nešpecifikoval.  	
MK SR 	§ 449  
V odseku 3 odporúčame doplniť aj rozkaz na plnenie.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 451  
Odporúčame uviesť konkrétny dátum účinnosti a súčasne zachovať dostatočne dlhú legisvakanciu.  	O 	A 	 	
MK SR 	čl. 3  
V odseku 2 druhej vete sa uvádza výraz "dovolávať slov a viet tohto zákona proti jeho účelu a zmyslu podľa odseku 1". Upozorňujeme, že v odseku 1 nie je uvedený účel a zmysel zákona. 

Odôvodnenie: Precizovanie textu.  	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované. 
 	
MK SR 	Čl. 4 
Odsek 2 navrhujeme vypustiť. 

Odôvodnenie: Nepovažujeme za správne umožniť "každému sudcovi", aby bol "zákonodarcom", čo by umožnilo navrhované znenie.  	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za podstatnú, jej vypustením by sa zmenila koncepcia, na ktorej predkladateľ trvá. Ustanovenie má zamedziť odmietnutiu spravodlivosti a má za cieľ riešiť situáciu medzier v práve. 
 	
MK SR 	Prvý diel štvrtej hlavy prvej časti  
Odporúčame zvážiť vhodnosť nadpisu tohto dielu "Zloženie súdu" z hľadiska obsahu nasledujúcich ustanovení.  	O 	N 	podľa názoru predkladateľa názov vystihuje obsah jednotlivých ustanovení v širšom zmysle. 	
MK SR 	§ 66  
Odporúčame slová "príbuzného alebo inú osobu z blízkeho prostredia" nahradiť slovami "blízku osobu". V opačnom prípade sa žiada vysvetliť, čo sa považuje za blízke prostredie.  	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje vhodné viazať opatrovníctvo len na blízke osoby podľa Občianskeho zákonníka 
 	
MK SR 	§ 83  
Žiadame upresniť znenie odseku 2, pretože v navrhovanom znení nie je v súlade s odsekom 1 a 3.  	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je znenie tohto ustanovenie bez rozporov. Odseky 2 a 3 boli čiastočne prepracované 
 	
MK SR 	§ 87  
V odseku 2 písm. a) odporúčame za slovo "štát" doplniť slová "právnická osoba zriadená štátom". 

Odôvodnenie: V navrhovanom znení sa uvádzajú len štátny podnik a právnická osoba s majetkovou účasťou štátu, ale úlohy štátu predovšetkým plnia a za štát konajú štátne rozpočtové organizácie a príspevkové organizácie zriadené podľa zákona č. 523/2004 Z.z. o rozpočtových pravidlách.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 98  
V odseku 1 druhej vete odporúčame slová "dožiadanie sa vykoná prípisom, v ktorom sa uvedú" nahradiť slovami "Súd vykoná dožiadanie prípisom, v ktorom uvedie". Obdobne odporúčame upraviť aj prvú vetu odseku 3.  	O 	A 	 	
MK SR 	§ 166 
V odseku 2 odporúčame text za bodkočiarkou precizovať v tom zmysle, kedy a komu sa má táto skutočnosť oznámiť.  	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je navrhované znenie postačujúce. 	
MK SR 	§ 179  
Odporúčame vzájomne zosúladiť znenie odseku 1 a 2. Na konci odseku 1 odporúčame doplniť čiarku a slová "ak odsek 2 neustanovuje inak".  	O 	N 	zo systematického výkladu je zrejmé, že odsek 2 je výnimkou z odseku 1. 	
MK SR 	§ 183  
Navrhujeme výraz "pre účely" nahradiť výrazom "na účely". Táto pripomienka platí aj pre § 202.  	O 	A 	 	
MPRV SR 	Všeobecne 
Vzhľadom na to, že návrh zákona predpokladá vydanie niekoľkých vykonávacích predpisov, ktoré majú nadobudnúť účinnosť spolu so zákonom je potrebné podľa čl. 18 ods. 2 písm. g) priložiť návrhy týchto právnych predpisov spolu s návrhom zákona. 	O 	N 	S ohľadom na dĺžku legisvakačnej doby pripraví predkladateľ v spolupráci s ostatnými subjektami návrhy týchto právnych predpisov po schválení predloženého materiálu. 	
MPRV SR 	čl. 4 ods. 2 
Navrhujeme slová "takého ustanovenia niet" nahradiť slovami "ustanovenie podľa odseku 1 neexistuje". 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočnú. 	
MPRV SR 	§ 34 
Ustanovenie je v rozpore s textom ustanovenia § 30 ods. 2 za bodkočiarkou, ktorý ustanovuje, že príslušnosť určená v čase začatia konania trvá až do jeho skončenia - z toho vyplýva, že po začatí konania nie je čo skúmať. 	O 	N 	Ustanovenie vyjadruje povinnosť súdu kedykoľvek počas konania prihliadnuť na nedostatok vecnej, kauzálnej a funkčnej príslušnosti, ak tak neurobil už na začiatku konania. Ustanovenie § 30 ods. 2 zavádza pravidlo perpetuatio fori. 	
MPRV SR 	§ 89 ods. 2 
Za slovo "na" doplniť slovo "ochranu". 	O 	N 	predkladateľ považuje navrhovanú úpravu za dostatočnú. 	
MPRV SR 	§ 361 ods. 3 
Navrhujeme slová "Ak sa odvolanie vzalo späť" nahradiť slovami "Ak navrhovateľ vzal odvolanie späť" 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo v zmysle pripomienky formulačne upravené. 	
MPRV SR 	§ 438 
Navrhujeme slovo "prípadne" nahradiť slovom "alebo". 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je ustanovenie legislatívno - technicky bezproblémové. 	
MPRV SR 	prílohe bod 2 
Publikačný zdroj "((Ú. v. EÚ L 157, 30.4.2004)" nahradiť publikačným zdrojom "(Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 17/zv. 2)". 	O 	A 	 	
PMÚ SR 	K § 222 ods. 3 
Navrhujeme upraviť ustanovenie § 222 ods. 3 takto: 
Lehota na plnenie je 30 dní a plynie od právoplatnosti rozsudku. 

Zdôvodnenie: 
Navrhovaným ustanovením sa stanovuje lehota na plnenie tri dni. Túto lehotu môže súd predĺžiť len v odôvodnených prípadoch. 
Túto trojdňovú lehotu považujeme za neprimerane krátku, keďže v tejto lehote často nie je možné z objektívnych príčin vyznačiť právoplatnosť rozhodnutia (napríklad súd nemá k dispozícii doručenky). Zároveň z pohľadu rozpočtových organizácií je potrebné splniť podmienky stanovené všeobecne záväznými právnymi predpismi o rozpočtových pravidlách a o Štátnej pokladnici. 
 	Z 	A 	 	
PMÚ SR 	K § 84 ods. 3 a § 85 
Navrhujeme ustanovenie § 84 ods. 3 a § 85 vypustiť. 

Zdôvodnenie: 

Ustanovenie § 84 ods. 3 vylučuje ako zástupcu inú osobu ako advokáta alebo blízku osobu strany, ktorá má vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa. Ustanovenie § 85 stanovuje povinné zastúpenie advokátom a neumožňuje ani, aby strana vystupovala v konaní sama ani v prípade, keby mala alebo jej zamestnanec, či štatutárny orgán, príslušné právnické vzdelanie. 

Navrhované ustanovenia zvýhodňujú advokátov tým, že nedôvodne vyhradzujú určité činností v prospech advokátov. 

Povinné zastúpenie advokátom nepovažujeme primerané sledovanému cieľu procesnej ekonómie spôsobenej nižšou mierou poučovanej povinnosti, keďže túto procesnú ekonómiu možno dosahovať inými nástrojmi, napríklad koncentráciou konania. Zároveň v predkladacej správe absentuje hlbšia analýza, ktorá by vysvetľovala nevyhnutnosť zavedenia daného ustanovenia. 

Navyše dané ustanovenia môžu predstavovať obmedzenie prístupu k spravodlivosti, keďže niektoré strany nebudú mať dostatočné finančné prostriedky na odmenu pre advokáta a súčasne nebudú spĺňať podmienky na bezplatnú právnu pomoc. Návrh nestanovuje proces ustanovovania ex offo advokátov. 

Monopolizácia zároveň môže viesť k zvyšovaniu celkovej úrovne odmien v oblastiach, kde je stanovené povinné zastúpenie advokátom, keďže bude známe, že možné strany nemajú inú alternatívu účasti na konaní. 

Ústavné právo na právnu pomoc, a teda aj zastupovanie advokátom je právom a nie povinnosťou. Zodpovednosť za úspešnosť svojich úkonov v konaní by mala niesť strana a strana by mala niesť aj zodpovednosť za výber svojho zástupcu. Preto by strany mali mať právo zvoliť si ako zástupcu advokáta, inú osobu, alebo nezvoliť si zástupcu vôbec. Touto voľbou nie je sú dotknuté predpisy o advokácii a iných regulovaných právnických povolaniach, ktoré umožňujú mať ako predmet podnikania poskytovania právnych služieb iba advokátom alebo iným regulovaným právnickým povolaniam. 
 	Z 	ČA 	Výhradné zastupovanie advokátmi v konaní pred súdom vyplýva zo zákona o advokácii. Predkladateľ určil okruh sporov, ktoré svojou komplikovanosťou vyžadujú kvalifikované zastúpenie. Ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ vypustil povinné zastúpenie advokátom v sporoch s cudzím prvkom a v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku. Takéto riešenie PMÚ po rozporovom konaní dňa 7.11.2014 akceptoval a na pripomienke netrval. 	
PMÚ SR 	K § 88 
Navrhujeme § 88 preformulovať takto: 

§ 88 
Európska komisia a Protimonopolný úrad Slovenskej republiky 

(1) Osobitné oprávnenie Európskej komisie (ďalej len „komisia“) a Protimonopolného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „protimonopolný úrad“) vyjadriť sa v súdnom konaní sa spravuje osobitným predpisom.4) Práva a povinnosti súdu podľa medzinárodnej zmluvy5) tým nie sú dotknuté. 
(2) Protimonopolný úrad môže v konaní, v ktorom súd uplatňuje ustanovenia osobitného predpisu o ochrane hospodárskej súťaže,6) predložiť písomné vyjadrenie k právnym alebo skutkovým skutočnostiam priamo súvisiacich s prejednávanou vecou. 
(3) Súd môže vyhovieť žiadosti komisie alebo protimonopolnému úradu o ústne vyjadrenie. 
(4) Súd je povinný na účely prípravy vyjadrenia podľa odseku 1 až 3 umožniť komisii a protimonopolnému úradu nazeranie do súdneho spisu s právom robiť si z neho výpisy a odpisy. Na ich žiadosť je tiež povinný im doručiť alebo zabezpečiť doručenie kópie akýchkoľvek dokumentov súvisiacich s prejednávanou vecou, ktoré sú nevyhnutné na prípravu ich vyjadrenia podľa odsekov 1 až 3. 
(5) Súd je povinný umožniť stranám vyjadriť sa v súdom určenej primeranej lehote k vyjadreniu komisie alebo k vyjadreniu protimonopolného úradu. 

Poznámky pod čiarou 4 až 6 znejú: 
4) Čl. 15 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 4.1.2003, s.1). 
5) Čl. 267 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 
6) Zákon č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov. 

Poznámky pod čiarou sa následne prečíslujú. 

Zdôvodnenie: 
K odseku 2: Navrhované ustanovenie obsahovalo len inštitút tzv. amicus curiae len v prípadoch týkajúcich sa uplatňovania čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Tento inštitút sú členské štáty povinné uplatňovať na základe čl. 15 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003, pričom toto ustanovenie nerieši uplatňovanie inštitútu amicus curiae vo veciach uplatňovania vnútroštátneho práva ochrany hospodárskej súťaže. PMÚ SR má skúsenosť, že tento inštitút sa v podmienkach SR osvedčil, keď svoje stanovisko zaslala Európska komisia. 
Navrhujeme doplniť ustanovenie, ktoré by sa týkalo uplatňovanie inštitútu amicus curiae aj vo veciach uplatňovania vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. 
K odseku 3: Uvedená povinnosť vyplýva aj z čl. 15 nariadenia Rady (ES) č 1/2003, pričom sa paušálne zavádza na všetky prípady uplatňovania inštitútu amicus curiae. 
K odseku 4: Podľa navrhovaného znenia odseku 2 by sa mali strany možnosť vyjadrovať k možnému odovzdaniu dokumentov komisii alebo protimonopolnému úradu a následne by súd zvažoval poskytnutie takýchto údajov. Ustanovenie čl. 15 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 však možnosť posúdenia, či súd poskytne požadované informácie neobsahuje, a teda nemožno takéto ustanovenie zaviesť vo vnútroštátnom práve. 
K vypusteniu pôvodného odseku 3: Nepovažujeme za vhodné, aby malo mať vyjadrenie komisie alebo protimonopolného úradu náležitosti podania. V prvom rade nemožno od komisie požadovať, aby pri predkladaní vyjadrenia podľa čl. 15 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 bola povinná splniť požiadavky vnútroštátneho práva na podanie. Po druhé, nie je vhodné, aby sa od komisie alebo protimonopolného úradu podľa § 119 vyžadovalo, aby z vyjadrenia bolo zrejmé, čo sa ním sleduje. Vyjadrenie v rámci inštitútu amicus curiae Európska komisia alebo úrad predkladajú svoje pripomienky k otázkam týkajúcim sa výkladu súťažných pravidiel bez toho, aby mali na výsledku konania právny záujem. Vyjadrenie je v zásade neutrálne, komisia alebo úrad nenavrhujú, ako by mal súd v danej veci rozhodnúť. 
Odseky 1 a 5 vychádzajú z navrhovaného znenia. 
 	Z 	A 	 	
PMÚ SR 	K § 149 
Navrhujeme doplniť ustanovenie § 149 takto: 

Súd bezodkladne oznámi protimonopolnému úradu začatie konania, ak sa v ňom uplatňujú osobitné predpisy o ochrane hospodárskej súťaže; a) ak sa začne konanie, v ktorom sa uplatňujú ustanovenia medzinárodnej zmluvy o ochrane hospodárskej súťaže, b) oznámi bezodkladne začatie konania aj komisii. 

Poznámky znejú: 
a) Čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 
Zákon č. 136/2001 Z. z. v znení neskorších predpisov. 
b) Čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 

Zdôvodnenie: 
Návrh súvisí s doplnením ustanovenia § 88. 
 	Z 	A 	 	
PMÚ SR 	K § 213 ods. 2 
Navrhujeme upraviť ustanovenie § 213 ods. 2 takto: 

Rozsudok, v ktorom súd uplatnil ustanovenia osobitného predpisu o ochrane hospodárskej súťaže, a) zašle protimonopolnému úradu; uplatnil ustanovenia medzinárodnej zmluvy o ochrane hospodárskej súťaže, b) zašle rozsudok aj komisii. 

Poznámky znejú: 
a) Čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 
Zákon č. 136/2001 Z. z. v znení neskorších predpisov. 
b) Čl. 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. 

Zdôvodnenie: 
Návrh spresňuje znenie § 213 ods. 2, keďže znenie, podľa ktorého by súd vždy, keď použije ustanovenia osobitného predpisu (akéhokoľvek), by musel doručovať rozsudok komisii a protimonopolnému úradu. 
 	Z 	A 	 	
ÚGKK SR 	Všeobecné pripomienky 
K pojmu „strany sporu“ 
V návrhu Civilného sporového poriadku sa pojem „strany sporu“, resp. „strana sporu“ nepoužíva jednotne (napr. v § 55 a § 80 ods. 1 sa používa formulácia „strana sporu“, naproti tomu v § 57 a § 58 sa používa pojem „strana“). Navrhujeme zjednotiť v tomto smere terminológiu, eventuálne zaviesť legislatívnu skratku. 
 	O 	A 	predkladateľ zaviedol legislatívnu skratku. 	
ÚGKK SR 	K osobitnej časti dôvodovej správy 
Žiadame predkladateľa podrobnejšie vysvetliť jednotlivé ustanovenia návrhu Civilného sporového poriadku. Podľa nášho názoru rozsah osobitnej časti dôvodovej správy k návrhu Civilného sporového poriadku nezodpovedá významu tohto právneho predpisu. Zároveň sme toho názoru, že dôkladnejšia dôvodová správa môže pomôcť pri interpretácii ustanovení, ktoré by sa v budúcnosti mohli ukázať ako ustanovenia pripúšťajúce rôzny výklad. Uvedomujeme si, že ustanovenia Civilného sporového poriadku majú byť interpretované v súlade so základnými princípmi uvedenými v článkoch 1 až 18, napriek tomu si myslíme, že aj dôvodová správa je dôležitou pomôckou pri interpretácii právneho predpisu. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dôvodová správa nemá podľa názoru predkladateľa slúžiť na výklad zákona, naopak, argumentácia dôvodovou správou môže byť po niekoľkých rokoch kontraproduktívna, rozdiel spočíva v objektívnom a subjektívnom teleologickom výklade. MS SR však čiastočne akceptovalo pripomienku, dôvodová správa bude precizovaná, keďže v priebehu MPK sa aj viaceré ustanovenia zmenili, ÚGKK súhlasí s riešením, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K vykonávacím predpisom 

Upozorňujeme predkladateľa, že je potrebné predložiť návrh právnych predpisov, ktoré podrobnejšie upravujú, resp. ustanovujú niektoré aspekty civilného sporového konania, v ďalšom legislatívnom procese. 
Viaceré ustanovenia návrhu Civilného sporového poriadku (napr. § 90 ods. 3, § 92 ods. 2) ustanovujú, že podrobnosti ustanovuje, resp. upraví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky. Návrh týchto právnych predpisov však nebol predložený do medzirezortného pripomienkového konania spolu s návrhom Civilného sporového poriadku. Takýto postup nie je v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády. 
Zároveň navrhujeme zjednotiť formulácie „podrobnosti ustanovuje“ a „podrobnosti upravuje“. 
 	O 	ČA 	s ohľadom na dĺžku legisvakačnej doby pripraví predkladateľ v spolupráci s ostatnými subjektami návrhy týchto právnych predpisov po schválení predloženého materiálu. Pripomienka k zjednoteniu formulácie ustanovuje/upravuje je akceptovaná. 	
ÚGKK SR 	K Základným princípom 
Navrhujeme zvážiť vypustenie tých článkov, ktoré v podstate iba kopírujú jednotlivé paragrafy návrhu Civilného sporového poriadku. 

Odôvodnenie: 
Viaceré články Základných princípov považujeme za nadbytočné, keďže podľa nášho názoru netvoria žiadne výkladové pravidlo. V tejto súvislosti poukazujeme na čl. 12, ktorý v podstate kopíruje paragraf § 168, alebo čl. 14, ktorý kopíruje § 167 a § 209 ods. 1. V prípade čl. 12 a čl. 14 nevidíme žiadny rámec výkladových pravidiel (na rozdiel napr. od čl. 2, čl. 3, čl. 4 a čl. 5). Z tohto dôvodu navrhujeme vypustiť tie články, ktoré nepredstavujú žiadne výkladové pravidlá. Ak sa však obsah napr. čl. 12 a čl. 14 uvádza v niektorých zahraničných úpravách ako výkladové pravidlo, navrhujeme aby predkladateľ uviedol odkaz na tieto zahraničné právne úpravy v dôvodovej správe. 

 	O 	ČA 	princípy boli precizované, avšak opakovanie princípov bolo v tomto prípade zámerom predkladateľa. Zopakovanie niektorých princípov v CMP malo úlohu zvýrazniť tieto princípy aj pre mimopsporvé konanie. 	
ÚGKK SR 	K uvádzacej vete základných princípov 
Navrhujeme slová „Civilný sporový poriadok sa vykladá“ nahradiť slovami „Ustanovenia Civilného sporového poriadku sa vykladajú“. 

Odôvodnenie: 
Navrhujeme použiť rovnakú formuláciu ako v uvádzacej vete základných princípov v Civilnom mimosporovom poriadku. Ide o legislatívno-technickú pripomienku. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K čl. 1 
Slová „z porušenia alebo ohrozenia“ navrhujeme nahradiť slovami „z ohrozenia alebo porušenia“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka s poukazom na čl. 2 ods. 1. 
Takisto v § 123 navrhujeme použiť formuláciu „ochranu ohrozeného alebo porušeného subjektívneho práva“. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K čl. 2 ods. 1  
V čl. 2 ods. 1 navrhujeme za slovo „porušených“ doplniť slovo „subjektívnych“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka s poukazom na č. 1. V čl. 1 sa totiž hovorí o porušení alebo ohrození subjektívnych práv. 

 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočne jasnú.  	
ÚGKK SR 	K čl. 2 ods. 2 
Navrhujeme vypustiť čl. 2 ods. 2. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru nie je ani potrebné ani vhodné podávať definíciu pojmu „právna istota“ v právnom predpise. Podľa nášho názoru stačí podať definíciu tohto pojmu v dôvodovej správe k návrhu zákona. 

 	O 	N 	Základné princípy, na ktorých spočíva tento zákon tvoria rámec výkladových pravidiel, v súlade s ktorými majú byť aplikované a interpretované právne normy Civilného sporového poriadku, treba ich vnímať komplexne a v spojení s ostatnými ustanoveniami CSP. Právna istota je dôležitou súčasťou práva na spravodlivý proces, preto je zmienka o nej vhodnou súčasťou princípov. 	
ÚGKK SR 	K čl. 2 ods. 3 
Navrhujeme doplniť za slovo „inak“ slová „ako v súlade s ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít“ alebo bližšie špecifikovať, o odklon od akej rozhodovacej praxe má ísť. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. Podľa nášho názoru je potrebné presne uviesť, o odklon od akej rozhodovacej praxe ide. 

 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočne jasnú.  	
ÚGKK SR 	K čl. 11 ods. 4  
Navrhujeme, aby sa § 11 ods. 4 presunul do čl. 15. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru čl. 11 ods. 4 skôr súvisí s čl. 15 ako s čl. 11. V čl. 11 sa „proklamuje tradičná procesná zásada, že každý procesný úkon sa posudzuje podľa svojho obsahu a skutočnej vôle“. V čl. 11 ods. 4 sa však ustanovuje, ktoré skutočnosti berie súd pri rozhodovaní do úvahy, čo skôr súvisí s čl. 15 ods. 1, kde sa ustanovuje, že dôkazy a tvrdenia strán hodnotí súd podľa svojej úvahy a v súlade s princípmi, na ktorých spočíva tento zákon. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje umiestnenie ustanovenia za vhodné a systematické. 	
ÚGKK SR 	K § 14 ods. 2 
V § 14 ods. 2 druhej vete navrhujeme za slovo „Ak“ doplniť slová „fyzická osoba podnikateľ“. 

Odôvodnenie: 
V § 14 ods. 2 druhej vete je potrebné doplniť podmet. 
 	O 	N 	Ustanovenie bolo vypustené. 	
ÚGKK SR 	K § 19 
V dôvodovej správe žiadame výslovne uviesť, či je možné § 19 písm. a) aplikovať aj vo vzťahu k štátu. Eventuálne žiadame, aby sa v § 19 doplnil ďalší odsek, ktorý by ustanovil, že vo vzťahu k štátu ako žalovanému nie je možné aplikovať § 19 písm. a). 

Odôvodnenie: 
V aplikačnej praxi sa vyskytli prípady, kedy súdy napriek námietke štátu ako žalovaného, že vo veci konajúci súd nie je miestne príslušný, zrejme vychádzajúc z rovnakého ustanovenia platného Občianskeho súdneho poriadku ako je § 19 písm. a) návrhu Civilného sporového poriadku vyhodnotili ako nedôvodnú. Z tohto dôvodu je potrebné, aby predkladateľ výslovne uviedol, že či je možné aplikovať § 19 písm. a) návrhu Civilného sporového poriadku aj vo vzťahu k štátu ako žalovanému. Ak by túto právnu úpravu o osobitnej miestnej príslušnosti bolo možné aplikovať aj vo vzťahu k štátu, potom by sa žaloby o náhradu škody spôsobenej pri výkone verejnej moci orgánom štátu mohli prakticky podať na ktoromkoľvek okresnom súde, pretože štát „má stále pracovisko“ prakticky v každom okresnom meste. Ak by sa predkladateľ s našou pripomienkou stotožnil, eventuálne navrhujeme, aby sa priamo v zákone výslovne ustanovilo, že právnu úpravu obsiahnutú v § 19 písm. a) nie je možné aplikovať vo vzťahu k štátu. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dôvodovú správu nepovažuje predkladateľ za nástroj na výklad zákona, tu poukazujeme na objektívny a subjektívny teleologický výklad, výkladové pravidlá sú zakotvené v základných princípoch. ÚGKK sa 3.11.2014 zúčastnil na rozporovom konaní, kde MS SR akceptovalo pripomienku v tom zmysle, že dôvodová správa bude v niektorých bodoch prepracovaná, od zásadnej pripomienky ustúpil. 	
ÚGKK SR 	K § 43 ods. 3 
Navrhujeme vypustiť § 43 ods. 3. Eventuálne navrhujeme rozšíriť okruh subjektov, od ktorých môže veľký senát pred rozhodnutím vo veci vyžiadať stanovisko. 

Odôvodnenie: 
Nevidíme dôvod, aby sa generálny prokurátor ustanovil ako jediný subjekt, ktorý môže veľký senát požiadať o zaujatie stanoviska. Navrhovaná právna úprava nie je vysvetlená ani v dôvodovej správe. Preto navrhujeme, aby bol § 43 ods. 3 vypustený. Ak by predkladateľ trval na tom, že je potrebné v zákone ustanoviť, od ktorých subjektov môže veľký senát vyžiadať stanovisko, potom by mal doplniť aj ďalšie subjekty, napr. právnické fakulty univerzít. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 44 až 54 
Nadpis nad § 45 navrhujeme vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Nepovažujeme za vhodné umiestniť nad § 45 nadpis „Vylúčenie sudcu“, pretože dôvody vylúčenia sudcu a teda vylúčenie sudcu upravuje § 44. Vhodnejší by bol nadpis pod označením § 44, ktorý by znel „Dôvody vylúčenia sudcu“. 

 	O 	N 	Nadpis bol precizovaný. 	
ÚGKK SR 	K § 83 až 89 
V § 83 až 89 navrhujeme pojem „strana“ nahradiť pojmom „žalobca a žalovaný“. 

Odôvodnenie: 
V praxi môže na určitej strane sporu vystupovať viac subjektov (§ 69 návrhu). Z tohto dôvodu by bolo vhodnejšie upraviť problematiku zastúpenia konkrétneho subjektu (žalobcu alebo žalovaného) a nie strany sporu. 

 	O 	N 	Predkladateľ nevidí dôvod, prečo by mal rozlišovať pri zastupovaní žalobcu a žalovaného. 	
ÚGKK SR 	K § 100 
Navrhujeme zvážiť doplnenie slov „spravovaného štátnymi orgánmi Slovenskej republiky“ alebo vysvetliť v dôvodovej správe, že nejde len o verejné registre spravované štátnymi orgánmi Slovenskej republiky, ale aj o verejné registre spravované v iných štátoch. 

Odôvodnenie: 
V záujme predchádzania interpretačným sporom navrhujeme precizovanie znenia § 100 alebo doplnenie výkladu v dôvodovej správe, že uvedené ustanovenie sa vzťahuje nielen na verejné registre spravované štátnymi orgánmi Slovenskej republiky. 

 	O 	A 	zapracované do dôvodovej správy. 	
ÚGKK SR 	K § 102  
Navrhujeme upraviť doručovanie v prípade, ak má strana zvoleného zástupcu pre doručovanie. 

Odôvodnenie: 
Zástupca pre doručovanie nemusí byť zástupcom s plnomocenstvom pre celé konanie, ani advokát. Z tohto dôvodu je podľa nášho názoru vhodné upraviť aj doručovanie zástupcovi pre doručovanie. 
 	O 	N 	navrhované znenie § 100 ods. 2 je podľa názoru predkladateľa dostatočný. 	
ÚGKK SR 	K § 104 ods. 3 a § 105 
Žiadame zjednotiť formulácie v § 104 ods. 3 a v § 105. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. § 105 by mal znieť nasledovne: „Ak nie je možné doručiť písomnosť, ktorá sa nedoručuje do vlastných rúk, na adresu podľa § 100, písomnosť sa považuje dňom, keď bola súdu vrátená, za doručenú, a to aj vtedy, ak sa adresát o tom nedozvie.“ Podľa nášho názoru aj v tomto prípade by malo platiť, že písomnosť sa považuje za doručenú aj keď sa adresát o tom nedozvie. 

 	O 	A 	ustanovenia boli zjednotené. 	
ÚGKK SR 	K § 109 
Navrhujeme vypustiť § 109. 

Odôvodnenie: 
Nevidíme dôvod podávať definíciu pojmu „lehota“ priamo v právnom predpise. Predkladateľ ani v dôvodovej správe nevysvetlil, čo ho viedlo k potrebe podania definície pojmu „lehota“. Podľa nášho názoru postačí, ak predkladateľ uvedie definíciu lehoty v dôvodovej správe k návrhu Civilného sporového poriadku. 

 	O 	N 	vzhľadom na to, že zákon používa pojem "lehota", je podľa názoru predkladateľa potrebné tento pojem definovať. 	
ÚGKK SR 	K § 115 
Navrhujeme vypustiť § 115. 

Odôvodnenie: 
Nevidíme dôvod podávať definíciu pojmu „podanie“ priamo v právnom predpise. Predkladateľ ani v dôvodovej správe nevysvetlil, čo ho viedlo k potrebe podania definície pojmu „podanie“. Zároveň sme toho názoru, že toto ustanovenie môže spôsobovať problémy v aplikačnej praxi vo vzťahu k §117 návrhu Civilného sporového poriadku. Ak podanie je procesný úkon určený súdu (napr. aj zmena žaloby, potom nie je správne ustanovenie § 117, lebo zmenu žaloby ako procesný úkon určený súdu možno urobiť aj na pojednávaní (pozri napr. § 133 ods. 1). Zo znenia § 117 ods. 1 by vyplývalo, že aj zmenu žaloby na pojednávaní možno urobiť iba písomne. Eventuálne by bolo vhodné uviesť v dôvodovej správe, či v § 117 ods. 1 uvedené formy podania predstavujú taxatívny výpočet foriem, v akej možno urobiť podanie. 
 	O 	N 	Vzhľadom na to, že zákon používa pojem "podanie", je podľa názoru predkladateľa potrebné tento pojem definovať. 	
ÚGKK SR 	K § 120 ods. 3 
Navrhujeme slová „ak sa v tejto lehote“ nahradiť slovami „ak sa v súdom určenej lehote“. 

Odôvodnenie: 
Navrhujeme zjednotiť formuláciu použitú v § 120 ods. 3 a § 121 ods. 3. V obidvoch prípadoch ide o lehotu určenú súdom. 
 	O 	ČA 	ustanovenie § 120 ods. 3 a § 121 ods. 3 návrhu boli zjednotené. 	
ÚGKK SR 	K § 122 
Navrhujeme vypustiť § 122. 

Odôvodnenie: 
Na jednej strane predkladateľ v dôvodovej správe poukazuje na zvýšené nároky na pripravenosť strán na pojednávanie a na prípravu podaní adresovaných súdu, na druhej strane má byť strana (bez prítomnosti druhej strany) v prípade vadného podania poučená o tom, ako má byť podanie opravené alebo doplnené. Z tohto dôvodu navrhujeme vypustiť § 122. 

 	O 	N 	je na úvahe súdu, akým spôsobom sa pokúsi odstrániť vady podania 	
ÚGKK SR 	K § 123 
Navrhujeme vypustiť § 123. 

Odôvodnenie: 
Nevidíme dôvod podávať definíciu pojmu „žaloba“ priamo v právnom predpise. Definíciu tohto pojmu je potrebné prenechať právnej vede. 

 	O 	N 	predkladateľ zaviedol definíciu žaloby okrem iného aj preto aby ju bolo možné odlíšiť od iných podaní 	
ÚGKK SR 	K § 126 
Odporúčame zaviesť legislatívnu skratku „zahraničná osoba“ na označenie „zahraničnej právnickej osoby“ a „zahraničnej fyzickej osoby podnikateľa“. 

Odôvodnenie: 
V druhej vete v § 126 sa používa pojem „zahraničná osoba“ zrejme na označenie „zahraničnej právnickej osoby“ a „zahraničnej fyzickej osoby podnikateľa“. Z tohto dôvodu je potrebné zaviesť legislatívnu skratku v zmysle nášho návrhu. 

 	O 	N 	druhá veta predmetného ustanovenia bola vypustená, preto zavedenie legislatívnej skratky nemá ďalej svoje opodstatnenie. 	
ÚGKK SR 	K § 127 
Zásadne nesúhlasíme, aby sa štát označoval uvedením štátneho orgánu alebo právnickej osoby, ktorá za štát koná. 

Odôvodnenie: 
Trváme na tom, že je potrebné rozlišovať štát, ktorý pokiaľ je účastníkom občianskoprávnych vzťahov, má postavenie právnickej osoby, a štátny orgán alebo právnickú osobu, ktorá za štát koná. Ide o samostatné subjekty, ktoré majú spôsobilosť byť účastníkom. Ak žaloba smeruje proti štátu, je potrebné, aby bol žalovaný označený ako „Slovenská republika“, pričom následne sa uvedie štátny orgán alebo právnická osoba, ktorá koná v mene štátu. 
Zároveň je podľa nášho názoru potrebné, aby predkladateľ zaujal jednoznačné stanovisko, či je možné opraviť označenie žalovaného zo štátneho orgánu na štát. Táto problematika nie je v súdnej praxi riešená jednotne, preto je potrebné zaujať aspoň zo strany predkladateľa návrhu Civilného sporového poriadku jednoznačné stanovisko. 
Vzhľadom na uvedené požadujeme aj dôkladnejší výklad v dôvodovej správe. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	A 	Ustanovenie bolo precizované, dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, ÚGKK s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
 	
ÚGKK SR 	K § 129 a 218 ods. 2 
Žiadame precizovať § 129 tak, aby z neho bolo zrejmé, že žalobou sa nemožno domáhať určenia neplatnosti právneho úkonu. Zároveň žiadame upraviť aj znenie § 218 ods. 2 tak, že sa vypustia slová „ , o neplatnosti právneho úkonu, ktorým sa nakladalo s nehnuteľnosťou“. 

Odôvodnenie: 
Vítame zámer predkladateľa vylúčiť žaloby o určenie neplatnosti/platnosti právnych úkonov. Keďže dané ustanovenie predstavuje iba demonštratívny výpočet žalôb, obávame sa, že by sa aj v budúcnosti podávali žaloby o určenie neplatnosti/ platnosti právnych úkonov. Z tohto dôvodu žiadame výslovne ustanoviť, že nie je možné domáhať určenia neplatnosti právnych úkonov. V tomto smere je potrebné upraviť aj znenie § 218 ods. 2. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	A 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, ustanovenie bolo precizované, ÚGKK s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 131 ods. 2 a 3 a § 132 ods. 2 
Navrhujeme spojiť § 131 ods. 2 a 3 a § 132 ods. 2 do samostatného paragrafu. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru by pozitívne a negatívne vymedzenie zmeny žaloby malo tvoriť samostatný paragraf. Zároveň sme toho názoru, že § 132 ods. 2 nesúvisí s § 132 ods. 1. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 137 ods. 2 a § 359 ods. 2  
Odporúčame zjednotiť formulácie „ak určitý spôsob usporiadania vzťahu medzi stranami vyplýva z právneho predpisu“ (§ 137 ods. 2) a „ak z právneho predpisu vyplýva určitý spôsob vyrovnania vzťahu medzi stranami“ (§ 359 ods. 2). 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. Ak má byť rozdiel medzi „usporiadaním vzťahu medzi stranami“ a „vyrovnaním vzťahu medzi stranami“, odporúčame tento rozdiel vysvetliť v dôvodovej správe. Do pozornosti predkladateľa odporúčame napr. aj § 371 písm. c). 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 139 ods. 1 
Navrhujeme precizovať § 139 ods. 1. 

Odôvodnenie: 
Navrhujeme precizovať znenie § 139 ods. 1. Znenie § 139 ods. 1 podľa nášho názoru nie je presné. Uzavretím zmieru konanie nekončí. V zmysle § 139 ods. 2 súd ešte rozhoduje o tom, či uzavretý zmier schvaľuje – až právoplatnosťou tohto rozhodnutia súdu sa konanie končí. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 142 
Žiadame vypustiť § 142. 

Odôvodnenie: 
Uvedené ustanovenie podľa nášho názoru predstavuje neprimerané favorizovanie princípu formálnej pravdy. 
Vysvetlenie v dôvodovej správe považujeme za nedostatočné. Dôvodová správa smeruje k tomu, že procesná pasivita strany má za následok procesnú sankciu v dvoch formách a to podľa odseku 1 a podľa odseku 2. Predpokladáme, že v konečnom dôsledku ide o jedinú procesnú sankciu a to sankciu vo forme nespornosti nepopretých, resp. neúčinne popretých skutkových tvrdení. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa ÚGKK ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 146 ods. 1 
V § 146 ods. 1 navrhujeme zvážiť nahradenie slova „veci“ slovom „sporu“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. V zmysle § 1 Civilný sporový poriadok upravuje postup súdu, strán a osôb zúčastnených na konaní pri prejednávaní a rozhodovaní „sporov“. 

 	O 	N 	predkladateľ používanie pojmov vec a spor starostlivo zvážil. 	
ÚGKK SR 	K § 148 ods. 1 
V § 148 ods. 1 navrhujeme zvážiť nahradenie slova „konania“ slovom „sporu“. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru má byť smerodajná povaha „sporu“ a nie konania. Poukazujeme na § 146 ods. 1, kde kritériom na pribratie tlmočníka sú povaha a okolnosti „veci“ (navrhujeme úpravu: povaha a okolnosti „sporu“). 

 	O 	N 	Súd postupuje v "konaní". Podľa názoru predkladateľa je ustanovenie zrozumiteľné 	
ÚGKK SR 	K § 148 ods. 2 
Zásadne nesúhlasíme s § 148 ods. 2 a žiadame ho vypustiť, eventuálne prefomulovať. 

Odôvodnenie: 
Vítame snahu predkladateľa o zrýchlenie a zefektívnenie sporového konania, rozhodne však nemôžeme súhlasiť s fikciou ustanovenou v § 148 ods. 2. Povaha veci (sporu) môže viesť k tomu, že účastník konania (napr. štát ako žalovaný v konaní o náhradu škody spôsobenej pri výkone verejnej moci) sa nebude v učenej lehote vedieť k návrhu vyjadriť z objektívnych dôvodov (napr. žalobu o náhradu škody spôsobenej pri výkone verejnej moci nesprávnym úradným postupom orgánu štátu je v zmysle zákona č. 58/1969 Zb. /existuje právny názor, že v týchto prípadoch sa právo na náhradu škody premlčuje len v subjektívnej lehote v dôsledku čoho by bolo možné aj v súčasnosti podať žalobu podľa tohto zákona /vzhľadom na prechodné ustanovenia zákona č. 514/2003 Z. z./, ktorá by nebola premlčaná, pričom ústredný orgán konajúci v mene štátu nemusí mať k dispozícii potrebný spisový materiál, nakoľko v tomto prípade sa predbežné prerokovanie nároku na náhradu škody nevyžaduje). Vzhľadom k tejto skutočnosti žiadame vypustiť § 148 ods. 2, eventuálne ho preformulovať. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom MSSR vysvetlilo svoju koncepciu a ÚGKK ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 153 ods. 1 
V § 153 ods. 1 písm. b) navrhujeme preformulovať. 

Odôvodnenie: 
Podľa navrhovaného ustanovenia môže súd prerušiť konanie, ak dospeje k záveru, že zákon, ktorý sa týka veci alebo jeho jednotlivé ustanovenia sú v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky alebo medzinárodnou zmluvou, ktorou je Slovenská republika viazaná. V ďalšom sa však uvádza, že sa podá návrh na rozhodnutie o súlade všeobecne záväzného právneho predpisu (t. j. nielen zákona) s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi (tieto sa v časti pred bodkočiarkou neuvádzajú) a medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. Navrhujeme v časti pred bodkočiarkou za slová „Ústavou Slovenskej republiky“ doplniť „ústavnými zákonmi“. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 154 ods. 2 
V § 154 ods. 2 navrhujeme doplniť za slová „je konanie prerušené“ doplniť slová „podľa odseku 1“. 

Odôvodnenie: 
V záujme jednoznačnosti navrhujeme doplniť, že ide len o prípady prerušenia konania podľa § 154 ods. 1. 
 	O 	N 	Navrhovaná zmena by priniesla zbytočný formalizmus textu, systematickým výkladom zákona možno jednoznačne určiť že § 154 ods. 2 sa vzťahuje len na prerušenie podľa § 154 ods. 1 	
ÚGKK SR 	K § 158 ods. 2 
Navrhujeme ustanoviť minimálnu lehotu, ktorú môže súd určiť na vyjadrenie sa k žalobe. 

Odôvodnenie: 
Ak predkladateľ považoval za potrebné určiť minimálnu lehotu, v ktorej sa majú subjekty vyjadriť k odvolaniu (§ 365 ods. 3 návrhu Civilného sporového poriadku), mal by podľa nášho názoru určiť aj minimálnu lehotu na vyjadrenie sa žalovaného k žalobe. 

 	O 	N 	uvedené prípady nepovažuje predkladateľ za rovnaké. Je na úvahe súdu, akú lehotu určí strane na vyjadrenie 	
ÚGKK SR 	K § 158 ods. 3 
Slová „v prípade, že uplatnený nárok žalovaný“ navrhujeme nahradiť slovami „ak žalovaný uplatnený nárok“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 158 ods. 3 a 4 
Navrhujeme zjednotiť a upraviť formulácie použité v § 158 ods. 3 a ods. 4. 

Odôvodnenie: 
V § 158 ods. 3 je uvedené, že vyjadrenie žalovaného doručí súd žalobcovi do vlastných rúk, avšak v ods. 4 už je uvedené iba toľko, že súd doručí vyjadrenie žalobcu podľa ods. 3 žalovanému (ak neurobí iné vhodné opatrenia) – tu už teda nie je uvedené, že vyjadrenie žalobcu sa žalovanému doručí do vlastných rúk. 
V § 158 ods. 3 sa uvádza, že súd umožní žalobcovi vyjadriť sa v určenej lehote, avšak v ods. 4 je uvedené, že súd vyzve žalovaného, aby sa vyjadril v súdom určenej lehote – teda v jednom prípade sa používa formulácia „určená lehota“ a v druhom prípade „súdom určená lehota“. 
Nepovažuje sa vhodnú formuláciu „žalovaný/žalobca uvedie ďalšie skutočnosti a označí dôkazy“. Vhodnejšie by bolo ustanoviť, že žalovaný, resp. žalobca môže uviesť ďalšie skutočnosti a označiť ďalšie dôkazy. V praxi totiž môže nastať prípad, že žalobca, resp. žalovaný neuvedú ďalšie skutočnosti a neoznačia ďalšie dôkazy. 

 	O 	ČA 	výklad ustanovenia odseku 4 ukladá povinnosť predložiť nové skutočnosti a označiť dôkazy len v tom prípade, ak je to možné. 	
ÚGKK SR 	K § 168 ods. 1 
V § 168 ods. 1 navrhujeme slová „veci samej“ nahradiť slovom „sporu“. 

Odôvodnenie: 
Podľa čl. 2 ods. 3, ak sa „spor“ na základe prihliadnutia k prípadným skutkovým a právnym osobitostiam prípadu rozhodne, inak každý má právo na dôkladné a presvedčivé odôvodnenie tohto odklonu. 
Podľa § 1 Civilný sporový poriadok upravuje postup súdu, strán a osôb zúčastnených na konaní pri prejednávaní a rozhodovaní „sporov“. 
S poukazom napríklad na vyššie uvedené ustanovenia návrhu Civilného sporového poriadku sme toho názoru, že by bolo vhodnejšie použiť v § 168 ods. 1 pojem „spor“ namiesto pojmu „vec“. 
 	O 	N 	pojmy vec a spor používa predkladateľ zámerne paralelne, z dôvodu ich významovej odlišnosti. 	
ÚGKK SR 	K § 172 ods. 1 
Zásadne nesúhlasíme s navrhovanou právnou úpravu. Ak má žalobca právo, resp. povinnosť uviesť podstatný obsah žaloby a vyjadrení podľa § 158, potom aj žalovaný by mal mať právo vyjadriť sa k prednesu žalobcu a to nielen pokiaľ žalobca uviedol nové skutočnosti alebo nové dôkazy, ktoré doteraz neboli uplatnené. Navrhované ustanovenie žiadame preformulovať tak, aby žalovaný mal právo predniesť svoje vyjadrenia, ak žalobca bude mať právo predniesť obsah žaloby a obsah svojich vyjadrení. 

Odôvodnenie: 
Žaloba a vyjadrenia žalobcu podľa § 158 návrhu Civilného sporového poriadku už budú zrejme v čase pojednávania súčasťou súdneho spisu. Nie je teda dôvod ustanovovať, že žalobca môže zopakovať, čo už je súčasťou obsahu spisu, avšak žalovaný nemôže zopakovať to, čo už uviedol vo svojich vyjadreniach. Žiadny bližší dôvod neuvádza ani dôvodová správa k § 172 návrhu Civilného sporového poriadku. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	A 	Ustanovenie bolo precizované v zmysle pripomienky. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, ÚGKK s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 172 ods. 5 
Zásadne nesúhlasíme s navrhovanou právnou úpravou a žiadame ju vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Dôvodová správa k § 172 neobsahuje žiadne bližšie vysvetlenie. Navrhované ustanovenie § 172 ods. 5 Civilného sporového poriadku vzbudzuje dojem, že ten, kto odročenie spôsobil, bude znášať trovy konania bez ohľadu na to, ako bude rozhodnuté o spore. Nevidíme žiadny dôvod, aby ten, kto odročenia spôsobil, znášal všetky trovy konania, t. j. aj tie, ktoré vznikli pred odročením pojednávania. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 

 	Z 	A 	Ustanovenie bolo precizované v súlade s výhradami ÚGKK. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, ÚGKK s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 175 ods. 4 
Navrhujeme zohľadniť, že v konaní môžu vystupovať aj iné subjekty (napr. prokurátor). 

Odôvodnenie: 
Popri stranách môžu v konaní vystupovať aj iné subjekty. Predmetné ustanovenie by malo túto skutočnosť zohľadniť a teda by malo znieť tak, že súd oboznámi strany a ak v konaní vystupujú aj iné subjekty, tak oboznámi súd s podstatnými okolnosťami doterajšieho konania aj tieto iné subjekty. 
 	O 	ČA 	ustanovenie ods. 4 bolo vypustené 	
ÚGKK SR 	K § 176 ods. 2 
Navrhujeme aspoň v dôvodovej správe, čo rozumie predkladateľ pod slovami „verejne prístupný register“ eventuálne navrhujeme precizovať predmetné ustanovenie. 

Odôvodnenie: 
Navrhujeme v dôvodovej správe vysvetliť, čo sa má rozumieť pod slovami „verejne prístupné registre“. V súvislosti s Obchodným registrom alebo katastrom nehnuteľností sa spravidla používa pojem „verejný register“ alebo „verejný zoznam“. V zmysle Obchodného zákonníka je Obchodný register verejný zoznam. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo v zmysle pripomienky formulačne upravené. V zákone však nemožno definovať uvedené pojmy, práve z dôvodu, že osobitné predpisy používajú rôzne pojmy. 	
ÚGKK SR 	K § 178 ods. 1 
Navrhujeme pri formulovaní tohto ustanovenia zohľadniť čl. 16 ods. 2 Základných princípov návrhu Civilného sporového poriadku. Taktiež navrhujeme nahradiť slovo „veci“ slovom „sporu“. 

Odôvodnenie: 
Podľa čl. 16 ods. 2 Základných princípov návrhu Civilného sporového poriadku súd za špecifikovaných okolností zohľadňuje aj dôkazy, ktoré boli získané v rozopre so zákonom. Táto skutočnosť by sa mala zohľadniť v znení § 178 ods. 1. 
Čo sa týka návrhu na nahradenie slova „veci“ slovom „sporu“ ide o legisaltívno-technickú pripomienku. V zmysle § 1 Civilný sporový poriadok upravuje postup súdu, strán a osôb zúčastnených na konaní pri prejednávaní a rozhodovaní „sporov“. 

 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na princípe zákonnosti pri vykonávaní dôkazov. V článku 16 je upravený postup, ak má súd rozhodnúť, ktorému z porušených práva poskytne ochranu. Predkladateľ zámerne používa pojmy vec a spor paralelne, pretože majú v rôznych kontextoch rôzny význam.  	
ÚGKK SR 	K § 183 ods. 2 
Upozorňujeme predkladateľa, že nebola zavedená legislatívna skratka „hodnota“ na označenie „hodnoty nárokov“ a „hodnoty, ktorá má byť základom pre výpočet súdneho poplatku“. Odporúčame preto v odseku 1 zaviesť legislatívnu skratku. 

Odôvodnenie: 
Samotný pojem „hodnota“ by sa nemal používať v odseku 2 bez zavedenia legislatívnej skratky v odseku 1. 

 	O 	ČA 	ustanovenie bolo preformulované. 	
ÚGKK SR 	K § 187 ods. 3 
S poukazom na § 188 ods. 3 druhú vetu navrhujeme, aby predkladateľ doplnil obdobné ustanovenie do § 187 ods. 3. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru by aj strana mala byť poučená, že ak je vyslúchnutá, je povinná vypovedať pravdu a nič nezamlčať a o trestnoprávnych následkoch krivej výpovede. 

 	O 	N 	Charakter výpovede strany je odlišný od výpovede svedka, preto ani takúto poučovaciu povinnosť súd voči strane nemá, vo vzťahu k strane platí všeobecná poučovacia povinnosť súdu. 	
ÚGKK SR 	K § 194 ods. 1  
Navrhujeme za prvou vetou v § 194 ods. 1 doplniť, že aj súd môže klásť svedkovi otázky. 

Odôvodnenie: 
Podľa dôvodovej správy aj súd môže klásť otázky svedkovi, z návrhu predmetného ustanovenia to však nevyplýva. Podľa predmetného ustanovenia iba strany a iné subjekty môžu klásť svedkovi otázky. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 201 ods. 1 
Upozorňujeme predkladateľa, že nebola zavedená legislatívna skratka „posudok“ pre označenie „znaleckého posudku“. Z tohto dôvodu navrhujeme v § 201 ods. 1 medzi slová „znalecký posudok je“ a „posudok predložený“ vložiť slovo „znalecký“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 208 ods. 1 

V § 208 ods. 1 v druhej vete navrhujeme za slovo „rozhodne“ doplniť slovo „súd“. 

Odôvodnenie: 
V danej vete absentuje podmet. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 210 ods. 1 a § 226 
Navrhujeme zjednotiť formulácie v § 210 a v § 226. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru by bolo vhodné zjednotiť formulácie v § 210 ods. 1 a § 216. Nie je nám zrejmé, prečo sa v 
- § 210 ods. 1 uvádza, že v písomnom vyhotovení rozsudku sa uvedie „označenie súdu“, kým v § 226 sa uvádza, že v písomnom vyhotovení uznesenia sa uvedie, ktorý „súd ho vydal“. 
- § 210 uvádza, že v písomnom vyhotovení rozsudku sa uvedie „označenie strán a ich zástupcov“, kým v § 226 sa uvádza, že v písomnom vyhotovení uznesenia sa uvedie „označenie strán“ (a teda sa v ňom neuvádza označenie zástupcov? – v uznesení, ktorým odvolací súd zrušuje rozhodnutie súdu prvého stupňa a vec vracia na ďalšie konanie, sa podľa súčasnej aplikačnej praxe uvádza aj označenie zástupcov účastníkov konania. 
Ďalej nie je zrejmé, prečo sa v písomnom vyhotovení rozsudku uvádza označenie prejednávaného sporu a v písomnom vyhotovení uznesenia označenie veci. Tu opäť poznamenávame, že v uznesení, ktorým odvolací súd zrušuje rozhodnutie súdu prvého stupňa a vec vracia na ďalšie konanie, sa podľa súčasnej aplikačnej praxe uvádza označenie prejednávanej veci, čo by v terminológii návrhu Civilného sporového poriadku malo zodpovedať pojmu „prejednávaný spor“. 
Takisto by bolo potrebné jednotne upraviť, aké skutočnosti sa uvádzajú v rozsudku a v uznesení ohľadne poučenia o odvolaní. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 212 
Je potrebné upraviť § 212 tak, aby v ňom neboli dve bodkočiarky. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 213 a § 225  
Navrhujeme upraviť, komu sa rozsudok doručuje do vlastných rúk. 
Zároveň navrhujeme zjednotiť terminológiu v § 213 odseku 1 a odseku 2 – v odseku 1 sa používa formulácia „sa doručuje“, avšak v odseku 2 sa používa formulácia „doručí súd“, čiže je uvedený doručujúci subjekt. Odporúčame aj v § 225 konkrétne uviesť, kto doručí uznesenie (pokiaľ sa uznesenie doručuje). 

Odôvodnenie: 
V § 214 návrhu Civilného sporového poriadku sa uvádza, že opravné uznesenie sa doručí subjektom. V nadväznosti na toto ustanovenie je vhodné podľa nášho názoru upraviť výslovne, komu sa bude rozsudok doručovať do vlastných rúk. Zároveň poznamenávame, že niektoré rozsudku sa doručujú a zrejme aj budú doručovať aj okresným úradom na vyznačenie skutočností relevantných z hľadiska katastra nehnuteľností, pričom v tomto prípade nejde o doručovanie do vlastných rúk. 
Nový zákon by mal byť terminologicky a svojimi formuláciami jednotný, preto navrhujeme zjednotiť terminológiu, resp. formuláciu doručovania rozsudkov a uznesení. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 214 
V § 214 v druhej vete je potrebné za slovo „vydá“ doplniť slovo „súd“. 

Odôvodnenie: 
V § 214 v druhej vete je potrebné doplniť podmet – v danej vete nie je vyjadrené, kto vydá opravné uznesenie. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 216 
Navrhujeme vypustiť § 216. Eventuálne navrhujeme ustanovenie § 216 upraviť tak, aby sa predkladateľ vyhol podaniu definície právoplatnosti. 

Odôvodnenie: 
Záväznosť rozhodnutia upravuje § 218 návrhu Civilného sporového poriadku a z § 219 návrhu Civilného sporového poriadku vyplýva, že ak sa o veci právoplatne rozhodlo, nemôže sa prejednávať a rozhodovať znova. Zároveň poukazujeme na § 214 návrhu Civilného sporového poriadku, ktorý upravuje, ktoré stránky rozhodnutia možno meniť a za akých podmienok. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je legálna definícia právoplatnosti nevyhnutná 	
ÚGKK SR 	K § 220 
Navrhujeme zvážiť nahradenie slov „o veci“ slovami „o spore“. 

Odôvodnenie: 
Z iných ustanovení návrhu Civilného sporového poriadku (napr. čl. 1, čl. 2 ods. 3, § 32, § 33 ods. 2) vyplýva, že predmetom civilného sporového konania je rozhodovanie sporu. 

 	O 	N 	Predkladateľ dôsledne zvážil používanie pojmov spor a vec.  	
ÚGKK SR 	K § 222 ods. 3 
V § 222 ods. 3 navrhujeme za slovo „plnenie“ doplniť slová „povinnosti uloženej v rozsudku“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. Podľa nášho názoru by bolo vhodné doplniť, o aké plnenie ide v danom ustanovení. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je táto formulácia gramaticky aj legislatívne bezproblémová. 	
ÚGKK SR 	K § 223  
Navrhujeme, aby predkladateľ bližšie vysvetlil pojmy „ťažko nahraditeľná alebo značná škoda“ a „ťažko nahraditeľná alebo značná ujma“. 

Odôvodnenie: 
Platná právna úprava používa v § 162 ods. 3 Občianskeho súdneho poriadku formuláciu „nebezpečenstvo ťažko nahraditeľnej alebo značnej ujmy“. Predkladateľ sa od tejto formulácie odchyľuje a teda by mal vysvetliť motív tohto odklonu a poskytnúť aplikačnej praxi návod na interpretáciu. 
 	O 	N 	text CSP nie spôsobilý na zavádzanie, či vysvetľovanie hmotnoprávnych pojmov. Túto úlohu by mali vyriešiť hmontnoprávné predpisy.  	
ÚGKK SR 	K § 225 a § 230 
Navrhujeme zjednotiť používanie pojmov „strana“ a „subjekt“. 

Odôvodnenie: 
Ak oprávnenie podať sťažnosť podľa § 230 majú nielen strany, ale aj niektoré ďalšie subjekty, nie je zrejmé, prečo sa v § 225 používa pojem „strana“. Pokiaľ je toto rozlišovanie dôvodné, navrhujeme to vysvetliť v dôvodovej správe. 

 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované v zmysle pripomienky, z § 225 sa vypustili slová "prítomným stranám". Na iných miestach je rozlišovanie pojmov strana a subjekt dôvodné, zámer predkladateľa je potrebné vyvodiť z kontextu.  	
ÚGKK SR 	K § 225 ods. 1  
Navrhujeme zvážiť doplnenie slov „a iným subjektom konania“ za slovo „stranám“. 

Odôvodnenie: 
V civilnom sporovom konaní môže vystupovať aj napr. prokurátor (§ 87 návrhu Civilného sporového poriadku) alebo protimonopolný úrad Slovenskej republiky (§ 88 návrhu Civilného sporového poriadku), pričom títo sa označujú ako tzv. „iné subjekty konania“. To, že v konaní môžu vystupovať aj tzv. iné subjekty konania, je potrebné zohľadniť v § 225 ods. 1.Toto ustanovenie ako aj § 225 ods. 2 musí byť v súlade s § 230. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo preformulované 	
ÚGKK SR 	K § 225 ods. 2 
V § 225 ods. 2 žiadame za slovo „doručí“ doplniť, komu sa uznesenie bude doručovať. 

Odôvodnenie: 
Považujeme za potrebné upraviť, komu sa bude doručovať uznesenie. Na túto otázku by mal dať jednoznačnú odpoveď zákon. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 

 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom ÚGKK ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 228 ods. 2 
V § 228 ods. 2 navrhujeme slová „ nadobúda právoplatnosť doručením“ nahradiť slovami „je právoplatný doručením“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka s poukazom na § 217 ods. 2 návrhu Civilného sporového poriadku a tam použitú formuláciu. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 228 ods. 3  
Navrhujeme, aby obsah § 228 ods. 3 tvoril samostatný paragraf. V nadväznosti na túto pripomienku navrhujeme upraviť nadpis pre § 228 ods. 1 a 2. 
Zároveň navrhujeme upraviť § 228 ods. 3 tak, aby bol v súlade s formuláciou v § 222 ods. 2. 

Odôvodnenie: 
Navrhujeme, aby právoplatnosť a vykonateľnosť uznesenia bola upravená v samostatných paragrafoch tak, ako je tomu v prípade rozsudku. 
Taktiež navrhujeme upraviť formuláciu právnej úpravy vykonateľnosti uznesenia tak, ako je formulovaná právna úprava vykonateľnosti rozsudku v § 222 ods. 2, t. j. napr. nasledovne: „(1) Ak súd uložil v uznesení povinnosť plniť, uznesenie je vykonateľné márnym uplynutím lehoty na plnenie. 
(2) Lehota na plnenie povinnosti uloženej v uznesení začína plynúť od doručenia uznesenia.“ 
Eventuálne navrhujeme zvážiť formuláciu „ak súd uložil vo výroku rozsudku povinnosť plniť“ a „ak súd uložil vo výroku uznesenia povinnosť plniť“. V prípade akceptácie tejto pripomienky by bolo potrebné upraviť § 222 ods. 2. Ak by predkladateľ akceptoval túto pripomienku nemohli by vzniknúť vôbec žiadne pochybnosti o tom, že povinnosť plniť treba ukladať vo výroku rozsudku, resp. uznesenia. V tejto súvislosti poukazujeme na skutočnosť, že podľa platnej právnej úpravy odvolacie súdy neraz vymedzili otázku po právnej stránke zásadného významu, vzhľadom ku ktorej pripustili dovolanie v odôvodnení rozsudku, hoci záväzný je len výrok a je neprípustné právo priznané vo výroku rozsudku (právo podať dovolanie) obmedziť v odôvodnení rozsudku (a to vymedzením otázky po právnej stránky zásadného významu len vo vzťahu k určitým právnym otázkam v odôvodnení rozsudku). 

 	O 	N 	pripomienke nie je možné vyhovieť, pretože ods. 3 vecne nadväzuje na odseky 1 a 2. Takisto nie je možné zosúladiť § 228 ods. 3 a 222 ods. 2, keďže upravujú rozličné situácie.  	
ÚGKK SR 	K § 229 a nasl. 
Právnu úpravu sťažnosti proti uzneseniu súdu prvej inštancie vydanému súdnym úradníkom považujeme za nedostatočnú a žiadame ju doplniť. 

Odôvodnenie: 
Aj v súvislosti s podaním sťažnosti a rozhodovaním o sťažnosti môžu nastať okolnosti, ako sú napríklad okolnosti upravené v súvislosti s konaním o odvolaní v § 361 návrhu Civilného sporového poriadku. V tomto prípade chýba výslovná právna úprava v § 229 a nasl. návrhu Civilného sporového poriadku. Je sporné, či by sa v danom prípade dali analogicky (čl. 4) použiť ustanovenia Civilného sporového poriadku o odvolaní, keďže v dôvodovej správe sa uvádza, že sťažnosť nie je opravným prostriedkom (dôvodová správa k § 233, § 234, § 235 a § 236). 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 

 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom ÚGKK ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 251  
Zásadne nesúhlasíme, aby o výške náhrady trov konania s konečnou platnosťou rozhodoval súd prvej inštancie. 
Uvedené ustanovenie žiadame upraviť tak, aby proti rozhodnutiu o výške náhrady trov konania bolo možné podať odvolanie. 

Odôvodnenie: 
Odôvodnenie tejto novej právnej úpravy považujeme za nedostatočné. Sme toho názoru, že aj rozhodovanie o výške náhrady trov konania môže byť pomerne náročné a nevidíme dôvod, aby aj v súvislosti s rozhodnutím o výške náhrady trov konania nebolo možné podať odvolanie. 
Podľa nášho názoru nie je správne formulácia „po právoplatnosti veci“. Právoplatnosť je podľa § 216 vlastnosť rozhodnutia, nie veci. Zároveň poukazujeme na to, že návrh Civilného sporového poriadku na viacerých miestach používa pojem „spor“, ktorým nahrádza pojem „právna vec“ používaný v súvislosti s občianskym súdnym konaním podľa právnej úpravy de lege lata. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 

 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom MSSR vysvetlilo svoju koncepciu a ÚGKK ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K 323 ods. 2 
Navrhujeme toto ustanovenie zaradiť medzi všeobecné ustanovenia o neodkladnom opatrení. 

Odôvodnenie: 
Podľa nášho názoru by sa mal § 323 ods. 2 vťahovať na neodkladné opatrenia vo všeobecnosti. 

 	O 	N 	Predkladateľ po zvážení tejto pripomienky zotrváva na navrhovanej koncepcii. 	
ÚGKK SR 	K § 352 ods. 3 
Navrhujeme zvážiť, či nie je potrebné doplniť ustanovenie obdobné ustanoveniu § 354 ods. 1 druhá veta. Eventuálne navrhujeme presunúť § 352 ods. 3 ako samostatný odsek do § 354. 

Odôvodnenie: 
Na rozdiel od § 354 v § 352 nie je riešená situácia, kedy bude intervenientovi doručené opravné uznesenie. V takom prípade by mohla vzniknúť otázka, ako plynie lehota na podanie odvolania intervenientovi v prípade doručenia opravného uznesenia. 
V § 352 ods. 3 je upravený iba určitý aspekt ohľadne lehoty na podanie odvolania vo vzťahu k intervenientovi. Predpokladáme, že § 354 ods. 2 až 4 platí aj vo vzťahu k intervenientovi. Z tohto dôvodu by mal byť podľa nášho názoru § 352 ods. 3 presunutý do § 354. 

 	O 	N 	Systematickým výkladom všeobecných ustanovení návrhu zákona je jednoznačne možné dospieť k záveru navrhovanému pripomienkujúcim subjektom. 	
ÚGKK SR 	K § 353 ods. 2 
§ 353 ods. 2 navrhujeme presunúť do všeobecných ustanovení o oprávnení prokurátora vstúpiť do konania. 

Odôvodnenie: 
Aj napriek tomu, že prokurátor vstupuje do konania len za účelom podania odvolania, nevidíme dôvod, aby táto skutočnosť odôvodňovala zaradenie tohto ustanovenia do časti o opravných prostriedkoch. 
 	O 	N 	Navrhované riešenie považujeme za nesystémové. 	
ÚGKK SR 	K § 355 
Navrhujeme zjednotiť formulácie použité v súvislosti s úpravou náležitostí jednotlivých podaní adresovaných súdu. 

Odôvodnenie: 
V § 124 ods. 1 sa uvádza, ktoré náležitosti „musí obsahovať“ žaloba. 
V § 355 sa upravuje, čo „sa má popri všeobecných náležitostiach podania uviesť“. 
V obidvoch prípadoch ide o dôležité podania, pričom tak nedostatky žaloby, ako aj nedostatky odvolania je možné odstrániť. Nie je teda dôvod ustanovovať, že žaloba musí obsahovať určité náležitosti a odvolanie má obsahovať určité náležitosti. 
Nový zákon by mal používať jednotné formulácie. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 357 

Žiadame doplniť dôvodovú správu. 

Odôvodnenie: 
Podľa dôvodovej správy doterajšie odvolacie dôvody boli modifikované v dôsledku novej koncepcie civilného práva procesného. Absentuje však bližšie vysvetlenie. Vzhľadom na význam právnej úpravy odvolacích dôvodov sme toho názoru, že je potrebné, aby predkladateľ podrobnejšie vysvetlil rozdiel medzi doterajšou a navrhovanou dôvodovou správou. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	A 	Modifikácia odvolacích dôvodov vyplýva z novej koncepcie predkladaného zákona, MSSR akceptoval pripomienku, doplní sa do dôvodovej správy. 	
ÚGKK SR 	K § 358 

Žiadame predkladateľa, aby sa vyjadril k prípustnosti vznesenia námietky premlčania v odvolacom konaní. 

Odôvodnenie: 
Navrhovaná právna úprava nasvedčuje tomu, že v odvolacom konaní by bolo možné námietku premlčania vzniesť iba vtedy, ak ju dovolateľ bez svojej viny nemohol uplatniť v konaní pred súdom prvej inštancie. Keďže sa v aplikačnej praxi miestami spochybňuje prípustnosť vznesenia námietky premlčania v odvolacom konaní (a predpokladáme, že sa bude spochybňovať aj po nadobudnutí účinnosti Civilného sporového poriadku), bolo by vhodné, ak by sa predkladateľ vyjadril k tejto otázke. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú. 
 	Z 	N 	Námietka premlčania je prípustná vtedy, keď je prípustné použitie prostriedku procesnej obrany. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom ÚGKK ustúpil zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
ÚGKK SR 	K § 361 ods. 1 
V § 361 ods. 1 navrhujeme slovo „niekto“ nahradiť slovom „odvolateľ“. 

Odôvodnenie: 
Keďže v § 361 ods. 2 sa uvádza „ak odvolateľ vezme odvolanie späť“, nie je podľa nášho názoru vhodné uvádzať v § 361 ods. 1. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 386 
Navrhujeme zvážiť doplnenie ďalšieho dôvodu prípustnosti žaloby na obnovu konania a to v prípadoch, kedy právoplatné rozhodnutie súdu nebude spôsobilé na to, aby bol na jeho základe vykonaný zápis práva do katastra nehnuteľností. 

Odôvodnenie: 
V aplikačnej praxi sa vyskytli prípady, kedy v dôsledku vád rozsudku nebolo možné vykonať na jeho základe zápis do katastra nehnuteľností. V prípadoch, kedy právoplatným rozhodnutím súdu bolo určené napr. vlastnícke právo, avšak toto rozhodnutie nie je možné zapísať do katastra nehnuteľností, by mal byť k dispozícii prostriedok, ktorým by bolo možné dosiahnuť vydanie rozhodnutie, ktoré spĺňa podmienky na to, aby na jeho základe bolo možné vykonať zápis do katastra. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa patrí navrhovaná úprava do osobitnej úpravy o katastri nehnuteľností, nie do CSP 	
ÚGKK SR 	K § 393 
Navrhujeme predvetie upraviť nasledovne: „Za splnenia podmienok podľa § 392 možno podať žalobu na obnovu konania po troch rokoch od právoplatnosti rozhodnutia, ak“. 

Odôvodnenie: 
V predvetí § 393 je potrebné doplniť „čo možno podať“ a že ide o lehotu troch rokov od právoplatnosti rozhodnutia. 
 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 402 
Poradie dôvodov na odmietnutie žaloby na obnovu konania navrhujeme zosúladiť s § 378 a § 435. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. Pokiaľ ide o dôvody odmietnutia žaloby na obnovu konania zhodné s dôvodmi odmietnutia odvolania a dovolania, mali by byť uvádzané v § 378, § 402 a § 435 v rovnakom poradí. 

 	O 	A 	 	
ÚGKK SR 	K § 410  
Žiadame doplniť dôvodovú správu k § 410 o podrobnejší výklad. 

Odôvodnenie: 
Odôvodnenie navrhovanej právnej úpravy vzhľadom na jej význam považujeme za nedostatočné a to najmä pokiaľ ide o slová „ak má byť dovolacím súdom vyriešená právna otázka posúdená inak“. 
 	O 	N 	Schopnosť dôvodovej správy podávať výklad zákona je podľa názoru predkladateľa veľmi obmedzená. Na tento účel slúžia všeobecné princípy uvedený v úvode CSP. To, či bude dovolanie prípustné z dôvodu, že právna otázka má byť dovolacím súdom posúdená inak, v konečnom dôsledku vždy závisí od dovolacieho súdu. 	
RUZ 	1. Všeobecná zásadná pripomienka k používanej terminológií 
Termín „ustálená rozhodovacia prax“, ktorý sa používa na viacerých miestach v texte právneho predpisu (napr.: Čl. I ods. 2, Čl. IV ods. 2, § 210 ods. 4, § 410 ods. 1), nie je nikde definovaný. 

Odôvodnenie: 
Túto skutočnosť považujeme za nedostatok, keďže v súčasnosti existujú viaceré protichodné právne názory prezentované vo viacerých súdnych rozhodnutiach, pričom nie je možné bez ďalšieho zistiť, ktoré právne názory, resp. ktoré súdne rozhodnutia možno považovať za ustálenú rozhodovaciu prax. 
 	Z 	N 	Ustálená rozhodovacia prax najvyšších súdnych autorít nemožno bližšie špecifikovať, je potrebné vychádzať i z eurokonformného výkladu a zahrnúť sem samozrejme NS SR a ÚS SR. Rozporové konanie k tejto otázke sa konalo dňa 30.10.2014 a RÚZ od pripomienky ustúpilo, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	2. Všeobecná zásadná pripomienka k používanej terminológií 
Vzhľadom na osobitné ustanovenia zákona týkajúce sa „sporov vyvolaných osobitnou povahou (exekučných alebo konkurzných) konaní“ (napr.: § 20, § 85 ods. 1) navrhujeme do textu zákona zapracovať kritériá umožňujúce spoľahlivo určiť, ktoré spory patria do tejto skupiny, resp. tieto spory priamo vymenovať. 

Odôvodnenie: 
Termín „spory vyvolané osobitnou povahou (exekučných alebo konkurzných) konaní“ totiž používa aj súčasne platné a účinné znenie Občianskeho súdneho poriadku (OSP) a tento termín vyvoláva v súčasnosti rozpory pri určení, ktoré spory možno pod tento termín zaradiť. 
 	Z 	ČA 	Pripomienka bola čiastočne akceptovaná, spory vyvolané a súvisiace s EP boli vypustené, v sporoch vyvolaných a súvisiacich s konkurzom a reštrukturalizáciou prišlo k úprave kauzálnej príslušnosti. Rozpor odstránený. Rozporové konanie k tejto otázke sa konalo dňa 30.10.2014, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	3. Všeobecná zásadná pripomienka  
Navrhované znenie zákona navrhujeme vo všeobecnosti doplniť (napr.: v časti základné princípy alebo v ustanovení § 43 upravujúceho Veľký senát) o povinnosť senátu Najvyššieho súdu SR postúpiť veľkému senátu vec na prejednanie a rozhodnutie vždy pri existencii rozporov v judikatúre o obdobných právnych veciach. 

Odôvodnenie: 
Túto pripomienku navrhujeme zapracovať v snahe dospieť k ustáleniu súčasnej judikatúry, v ktorej existujú viaceré protichodné súdne rozhodnutia v obdobných právnych veciach, čo má za následok stav právnej neistoty. 
 	Z 	N 	Rozporové konanie k tejto otázke sa konalo dňa 30.10.2014, MSSR vysvetlilo svoje zámery a RÚZ od pripomienky ustúpilo, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	4. Zásadná pripomienka k čl. 2 odsek 2 
RÚZ navrhuje do uvedeného ustanovenia doplniť za slová „v súlade“ slová „s hmotným právom a“ 

Odôvodnenie: 
V kontinentálnom právnej kultúre, v ktorej je hlavným prameňom práva písaný zákon. Tento fakt by sa mal prejaviť aj vo formulácií uvedeného princípu. 
 	Z 	N 	Na rozporovom konaní dňa 30.10.2014 MSSR vysvetlilo svoje zámery a koncepciu, RÚZ od zásadnej pripomienky ustúpilo, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	5. Pripomienka k §12 
Ustanovenie § 12 navrhujeme doplniť tak, aby znelo: „Na konanie v prvej inštancii je príslušný okresný súd, ak nie je ustanovené inak.“ 

Odôvodnenie: 
v rámci ustanovení o osobitnej príslušnosti (napr.: § 27 ods. 1) sú totiž ako súdy prvej inštancie uvádzané krajské súdy. 
 	O 	A 	 	
RUZ 	6. Zásadná pripomienka k §85, odsek 1 
Ustanovenie § 85 ods. 1 navrhujeme doplniť o vetu: „To neplatí, ak má účastník alebo osoba konajúca v mene alebo za účastníka vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v odbore právo,“ a tiež o špecifikáciu, že konaním s cudzím prvkom sa na účely tohto ustanovenia rozumie konanie podľa právneho priadku iného štátu ako Slovenskej republiky. 

Odôvodnenie: 
Dôvodom tejto pripomienky je snaha o elimináciu povinného zastupovania advokátom v prípadoch, v ktorých by sa mohli zamestnávatelia nechať zastúpiť interným zamestnancom s vysokoškolským vzdelaním druhého stupňa v odbore právo. 

 	Z 	ČA 	Ako kompromis viacerých pripomienok, Pripomienka bola čiastočne akceptovaná a vo zvyšku RUZ ustúpilo zo zásadnej pripomienky na rozporovom konaní, ktoré sa uskutočnilo 30.10.2014, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	7. Zásadná pripomienka k §93 odsek 1 
V ustanovení § 93 ods. 1 druhú vetu navrhujeme zmeniť tak, aby znela: „V zápisnici sa najmä označí prejednávaná vec, uvedú sa prítomní, opíše sa priebeh úkonu a uvedie sa čo najpresnejší obsah prednesov a výroky rozhodnutia:“ 

Odôvodnenie: 
V súčasnom znení by bolo možné zaznamenať do zápisnice iba „podstatný“ obsah prednesov, pričom pri vyhodnocovaní, ktorú časť prednesu je možné považovať za „podstatnú“, by mohli vznikať rozpory. 
 	Z 	N 	predkladaný text zámerne nie je príliš kazuistický. Podrobnosti o zápisnici ustanoví všeobecne záväzný právny predpis. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	8. Pripomienka k §96 a §262 
Právne pojmy „včas a vážne okolnosti“ sú vágne, nepresné, bolo by vhodnejšie uviesť čím má byť sudca viazaný pri rozhodovaní či ospravedlnenie bolo zaslané včas resp. či nastali vážne okolnosti pre ktoré je alebo nie je možné rozhodnúť o žalobe rozsudkom pre zmeškanie. V iných častiach CSP sú odkazy resp. vyplýva to z iných ustanovení CSP čo je včasnosť – predvolanie na pojednávanie, podanie odvolania, a pod. 	O 	N 	Predkladateľ prejavuje dôveru súdu, že dokáže pojmy "včas a vážne okolnosti" v konkrétnom prípade primerane aplikovať. 	
RUZ 	9. Pripomienka k §104 odsek 3 a §105 
Pre prehľadnosť a zjednodušenie navrhujeme zjednotiť moment kedy sa písomnosť považuje za doručenú podľa § 104 ods. 3 a § 105. 

Odôvodnenie 
Podľa navrhovaného znenia sa písomnosť, ktorá sa doručuje do vlastných rúk, považuje za doručenú po troch dňoch od vrátenia zásielky súdu a písomnosť, ktorá sa nedoručuje do vlastných rúk, sa považuje za doručenú dňom, keď bola súdu vrátená – na takúto rozdielnu úpravu (ktorá je aj v súčasnom znení OSP) nie je dôvod a právnu úpravu to zbytočne komplikuje. 
 	O 	A 	 	
RUZ 	10. Zásadná pripomienka k §125 odsek 1 
V ustanovení § 125 ods. 1 navrhujeme spresniť, aké identifikačné údaje sú nevyhnutné pre označenie fyzickej osoby v žalobe. 

Odôvodnenie: 
Z navrhovaného znenia nie je zrejmé, či je dátum narodenia alebo iný identifikačný údaj okrem mena, priezviska a adresy trvalého bydliska povinný alebo fakultatívny. 
 	Z 	A 	Pripomienka bola akceptovaná zo strany MS SR, ustanovenie bolo precizované. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, RUZ s riešením súhlasí, rozpor je odstránený.  	
RUZ 	11. Zásadná pripomienka k §126 
Z ustanovenia § 126 navrhujeme vypustiť povinnosť žalobcu pripájať k žalobnému návrhu výpis z verejného registra alebo z inej evidencie, do ktorej je žalovaná zahraničná osoba zapísaná, prípadne túto povinnosť zmierniť tým, že na jej splnenie bude postačovať aj výpis, ktorý má informatívny charakter. 

Odôvodnenie: 
Túto pripomienku odôvodňujeme tým, že splnenie tejto povinnosti by mohlo byť v niektorých prípadoch (napr.: tzv. offshorových spoločností) spojené s neprimeranými ťažkosťami. 
 	Z 	A 	 	
RUZ 	12. Zásadná pripomienka k §137 odsek 1 
Vzhľadom na účel ustanovenia § 137 ods. 1 navrhujeme zmeniť druhú vetu tohto ustanovenia tak, aby znela: „Na nesúhlas žalovaného so späťvzatím žaloby sa neprihliada, ak dôjde k späťvzatiu žaloby skôr, než bola vec predbežne prejednaná podľa § 159 alebo než sa začalo pojednávanie.“ 

Odôvodnenie: 
Túto zmenu odôvodňujeme zavedením nového inštitútu predbežného prejednania veci ešte pred prvým pojednávaním, pričom žalovaný by mohol mať záujem na prejednaní veci už po predbežnom prejednaní. 
 	Z 	A 	Pripomienka bola akceptovaná zo strany MS SR, ustanovenie bolo precizované. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, RUZ s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	13. Zásadná pripomienka k §144 odsek 1 
Ustanovenie § 144 ods. 1 navrhujeme doplniť o vetu: „Prostriedky procesného útoku a prostriedky procesnej obrany sú uplatnené včas aj vtedy, ak ich strana predložila ako reakciu na skutočnosti, o ktorých predkladajúca strana nevedela, ani ich nemohla predvídať, a ktoré vyšli najavo po tom, ako mala strana povinnosť označiť a predložiť skutočnosti a dôkazy podľa § 158 ods. 3 a 4, hoci mala strana možnosť predložiť tieto prostriedky už skôr.“ 

Odôvodnenie: 
Túto úpravu navrhujeme vzhľadom na niekedy nepredvídateľný priebeh súdnych sporov, kedy je potrebné priebežne reagovať na dôkazy predkladané protistranou, pričom potrebu vykonania niektorých dôkazov nemožno pri začatí súdneho konania, ani pri vynaložení odbornej starostlivosti, predvídať. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	14. Zásadná pripomienka k §201 
Súkromný znalecký posudok, § 201 ods. 1,2 a 3 navrhujeme vypustiť v celom rozsahu. 

Odôvodnenie: 
Z praxe je známe, že znalecký posudok, predložený ktoroukoľvek zo strán v spore je často vyhotovený účelovo, v prospech strany, ktorá ho predkladá. Súhlasíme s právnym názorom Najvyššieho súdu SR, ktorý vyplýva z jeho uznesenia z 12. novembra 2012, sp. zn. 3 Cdo 16/2012: „Ak je súdu v konaní predložený posudok, ktorý síce vypracovala osoba zapísaná v zozname znalcov, avšak jeho vypracovanie nenariadil súd (napr. posudok bol vypracovaný na základe požiadania účastníka konania), skutočne nejde o znalecký posudok v zmysle § 127 O.s.p. Aj takýmto „posudkom" možno však vykonať dôkaz, ale iba ako listinou. Rozdielnosť sa prejaví najmä v hodnotení tohto dôkazu. Pokiaľ súd napriek tomu v procese vyhodnocovania výsledkov vykonaného dokazovania prizná stupeň preukaznosti zistení zodpovedajúcich inak zisteniam vyplývajúcim zo znaleckého posudku (§ 127 O.s.p.) takým zisteniam, ku ktorým dospel na základe „posudku" vyhotoveného nie po nariadení súdom, ale na požiadanie niektorého z účastníkov konania, nejde o procesný postup súdu zakladajúci prípustnosť dovolania v zmysle § 237 písm. f/ O.s.p.“ 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	15. Zásadná pripomienka k §246 odsek 1 
Ustanovenie § 246 ods. 1 navrhujeme doplniť o špecifikáciu, čo sa rozumie pod pojmom „procesné zavinenie“. 

Odôvodnenie: 
Dôvod pre túto zmenu vidíme v tom, že nie je jasné čo má zákonodarca na mysli pod pojmom „procesné zavinenie“, z čoho by mohli vznikať rozpory. 
 	Z 	N 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, nezrovnalosť bola vysvetlená, RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	16. Zásadná pripomienka k §251 odsek 1 a 2 
Navrhujeme vypustiť ods. 2 a ust. §251 navrhujeme v tomto znení: 
”O nároku na náhradu trov konania a o výške náhrady trov konania rozhodne aj bez návrhu súd v rozhodnutí, ktorým sa konanie končí .” 

Odôvodnenie: 
Predložený návrh je v rozpore s tvrdením predkladateľa o zjednodušení a zhospodárnení konania a rozhodovania o nároku o náhrade trov konania a ich výške. Nestotožňujeme sa s názorom predkladateľa kto a kedy rozhoduje o výške náhrady trov konania. Zároveň nesúhlasíme, aby navrhovaným postupom bola strane v spore odňatá možnosť odvolať sa v prípade nesúhlasu s vyčíslením náhrady trov konania súdom prvej inštancie. Z praxe je známe, že v niektorých prípadoch, pokiaľ ide o výpočet náhrady trov konania nejde len o zrejmé chyby v počítaní alebo iné zrejmé nesprávnosti. V súvislosti s pripomienkou k ust. § 251 navrhujeme doplniť ust. § 349 ods. 1: n) o výške náhrady trov konania 
 	Z 	ČA 	Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie s MSSR, kde bolo riešenie dohodnuté a rozpor bol odstránený. 	
RUZ 	17. Pripomienka k §263 a §268 
Sme toho názoru, že rozsudok pre zmeškanie by mal obsahovať odôvodnenie dôvodov, pre ktoré súd pristúpil k vydaniu rozsudku pre zmeškanie. 	O 	A 	 	
RUZ 	18. Zásadná pripomienka k §285 
Navrhujeme vypustiť ustanovenie § 285 o neprípustnosti zmeny žaloby v spotrebiteľských sporoch. 

Odôvodnenie: 
Ustanovenie v tomto znení vedie k znemožneniu dispozície navrhovateľa so žalobným návrhom, čo je v rozpore so zásadou rovnosti účastníkov súdneho konania a prekračuje rozumnú mieru ochrany spotrebiteľa. 
 	Z 	ČA 	Navrhovaná právna úprava zavádza úpravu, podľa ktorej si spotrebiteľ môže byť istý predmetom sporu po celú dobu konania. Ide o odôvodnené opatrenie - zmyslom tohto ustanovenia je, že žalobca si musí vopred riadne "premyslieť" predmet sporu predtým, ako žaluje "slabšiu stranu". Na rozporom konaní prebehla k uvedenému rozsiahla diskusia a MSSR akceptovalo pripomienku zavedením pravidla, že ak spotrebiteľ bude zastúpený advokátom, nebude sa viac považovať za "slabšiu stranu". S takým riešením RÚZ súhlasila, rozpor netrvá. 	
RUZ 	19. Zásadná pripomienka k §287 
V ustanovení § 287 navrhujeme vypustiť vetu: „Ustanovenia o sudcovskej koncentrácii sa nepoužijú.“ 

Odôvodnenie: 
Dôvodom tejto pripomienky je možnosť spotrebiteľa pri absencii sudcovskej koncentrácie bezdôvodne predlžovať súdne konanie predkladaním ďalších dôkazov. 
 	Z 	ČA 	Na rozporom konaní prebehla k uvedenému rozsiahla diskusia a MSSR akceptovalo pripomienku zavedením pravidla, že ak spotrebiteľ bude zastúpený advokátom, nebude sa viac považovať za "slabšiu stranu". S takým riešením RÚZ súhlasila, rozpor netrvá. 	
RUZ 	20. Zásadná pripomienka k §290 
Ustanovenie § 290 o vylúčení možnosti rozhodnúť rozsudkom pre zmeškanie v spotrebiteľských sporoch navrhujeme vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Toto ustanovenie je v hrubom rozpore so zásadou „vigilantibus iura“ (právo patrí bdelým) a prekračuje rozumnú mieru ochrany spotrebiteľa, čo v prípade zneužívania tohto ustanovenia spotrebiteľmi môže v konečnom dôsledku viesť k neprimeranému predlžovaniu súdnych konaní. 
 	Z 	N 	Judikatúra Súdneho dvora EÚ je jednoznačná v tom, že ochrana spotrebiteľa aj v tomto zmysle je potrebná a rozsudok pre zmeškanie síce nemožno vydať v tomto prípade, avšak existujú iné inštitúty, ktoré zabezpečujú plynulosť pojednávania. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	21. Zásadná pripomienka k §293 
Oprávnenie podávať žalobu na vyslovenie neprijateľnosti podmienky v spotrebiteľskej zmluve podľa ustanovenia § 293 navrhujeme zúžiť iba na Slovenskú obchodnú inšpekciu. 

Odôvodnenie: 
Dôvodom na zúženie oprávnenia je obava z účelového konania právnických osôb založených alebo zriadených na ochranu spotrebiteľa voči dodávateľom, ktorého cieľom by nebola ochrana spotrebiteľa, ale snaha o získanie vlastného prospechu, pričom Slovenskú obchodnú inšpekciu považujeme za inštitúciu, ktorá zaručuje vyššiu mieru objektívnosti pri posudzovaní dôvodnosti podania takéhoto návrhu. Uvedené navrhujeme aj v súvislosti s publikáciou rozsudkov podľa §296 a ich záväznosťou podľa §297 
 	Z 	N 	Právo právnických osôb zriadených na účely záujmov spotrebiteľov podať žalobu o abstraktnú kontrolu vyplýva zo smernice č. 2009/22 ES. RÚZ sa 30.10.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde argumentáciu predkladateľa akceptovala a zásadnú pripomienku vzala späť. Rozpor je odstránený.  	
RUZ 	22. Zásadná pripomienka k §295 
Ustanovenie § 295, umožňujúce pri abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok nenariadiť pojednávanie, navrhujeme vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Pripomienku odôvodňujeme tým, že v prípade nenariadenia pojednávania by bola dodávateľovi odopretá možnosť konať pred súdom, čo je v rozpore s ústavným právom dodávateľa na spravodlivý súdny proces. 
 	Z 	N 	Podľa štrasburskej judikatúry nie je potrebné pojednávanie nariaďovať, ak ide o právne posúdenie veci. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa RUZ ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	23. Pripomienka § 325 a §326 
Znenie uvedených ustanovení sa má podľa nášho názoru vzťahovať na všetky neodkladné opatrenia, nielen na neodkladné opatrenia vo veciach práva duševného vlastníctva. Odporúčame preto vložiť na uvedené paragrafy vhodný nadpis, alebo tieto ustanovenia preradiť na iné miesto, kde je to systematicky vhodné. 	O 	A 	 	
RUZ 	24. Pripomienka k §351 a§413 
Podľa znenia navrhovaného § 351 : „Odvolanie môže podať strana, v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané.“ Navrhujeme zmenu znenia, pretože rozhodnutie môže byť síce vydané v prospech žalobcu, ale nemusí mu byť vyhovené v celosti. Aj takýto účastník konania by mal mať výslovne stanovené právo podať odvolanie s cieľom, aby mu súd vyhovel v celosti, t.j. nielen čiastočne. Dôvodová správa síce vysvetľuje uvedené ustanovenie v súlade s naším názorom, sme však presvedčení, že takáto úprava by mala byť reflektovaná aj v normatívnom texte. Uvedená námietka sa týka aj znenia novelizovaného ust. § 413. 	O 	N 	predkladateľom navrhnutá právna úprava pokrýva celkový aj čiastkový neúspech. V teórii nebola takáto úprava nikdy spochybnená, skôr by pochybnosti mohlo vyvolať zavedenie ďalšieho kritéria.  	
RUZ 	25. Zásadná pripomienka k §357 odsek 1 
Navrhujeme doplniť § 357 ods. 1 o ďalšie písmeno i) 

„i) rozhodnutie súdu prvej inštancie vychádza z nesprávneho právneho názoru.“ 

Odôvodnenie: 
Nakoľko rozhodnutie súdu prvej inštancie je v podstate rozhodnutím jedného konkrétneho sudcu a teda odzrkadľuje subjektívny právny názor jednej osoby, považujeme za relevantné, odvolanie bolo možné odôvodniť aj zásadným nesúhlasom s právnym názorom súdu. Táto požiadavka samozrejme reaguje aj na, bohužiaľ, pomerne nízku mieru dôvery v objektívne rozhodovanie súdov v SR. 
 	Z 	N 	Návrh nového odvolacieho dôvodu je z pohľadu predkladateľa nadbytočný, nakoľko ho možno subsumovať pod odvolací dôvod uvedený v písm. h). Na rozporovom konaní prebehla k uvedenému rozsiahla diskusia a MSSR vysvetlilo, že existujú iné inštrumenty na dosiahnutie cieľov pripomienkujúceho subjektu, RUZ na pripomienke ďalej netrvá, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	26. Zásadná pripomienka k §386 písm. a) 
Ustanovene § 386 písm. a) navrhujeme zmeniť tak, aby znelo: „sú tu skutočnosti, rozhodnutia alebo dôkazy, týkajúce sa účastníkov a predmetu pôvodného konania, ktoré ten, kto obnovu navrhuje, bez svojej viny nemohol použiť v pôvodnom konaní, ak môžu privodiť pre neho priaznivejšie rozhodnutie vo veci.“ 

Odôvodnenie: 
Túto zmenu navrhujeme vzhľadom na rozhodnutia súdov odkláňajúce sa od väčšinovej judikatúry, ktoré toto ustanovenie vykladajú extenzívne a pripúšťajú obnovu konania aj na základe rozhodnutí vydaných v konaniach nesúvisiacich s pôvodným konaním, čo má za následok hrubé porušovania zásady „res iudicata“ (vec rozhodnutá). 
 	Z 	A 	precizované v zmysle pripomienky RÚZ. Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, RUZ s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	27. Zásadná pripomienka k §410 odsek 1 
V ustanovení § 410 ods. 1 navrhujeme rozšíriť prípustnosť dovolania, bez zmeny podmienok uvedených v tomto ustanovení, aj proti rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktorým sa zrušilo rozhodnutie súdu prvej inštancie, tak aby znelo: „Dovolanie je prípustné proti rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktorým sa potvrdilo, zmenilo alebo zrušilo rozhodnutie súdu prvej inštancie, ak rozhodnutie odvolacieho súdu...(pokračuje v pôvodne navrhovanom znení).“ 

Odôvodnenie: 
Rozšírenie dovolania aj pre prípad zrušenia rozhodnutia súdu prvej inštancie odôvodňujeme tým, že zrušenie rozhodnutia súdu prvej inštancie má rovnako závažné právne následky pre neúspešného účastníka konania ako jeho zmena alebo potvrdenie, a preto nevidíme dôvod na vylúčenie tohto účastníka z práva podať proti takémuto rozhodnutiu odvolacieho súdu dovolanie. 
 	Z 	ČA 	Na rozporovom konaní prebehla k uvedenému rozsiahla diskusia a MSSR vysvetlilo, že existujú iné inštrumenty na dosiahnutie cieľov pripomienkujúceho subjektu, ustanovenie precizovalo, RUZ na pripomienke ďalej netrvá, rozpor je odstránený. 	
RUZ 	28. Zásadná pripomienka k §408 a nasl. 
Vo všeobecnosti navrhujeme rozšíriť prípustnosť dovolania podľa § 408 a nasl. o možnosť podania dovolania vždy, ak bola v konaní vyslovená neprijateľnosť podmienky v spotrebiteľskej zmluve a nejedná sa o konanie o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 

Odôvodnenie: 
Rozšírenie prípustnosti dovolania odôvodňujeme tým, že judikovanie neprijateľnej zmluvnej podmienky v spotrebiteľskej zmluve má tak závažné právne dôsledky pre dodávateľa (zákaz používania), že dodávateľ by mal mať vždy možnosť preskúmania správnosti takéhoto rozhodnutia Najvyšším súdom SR. 
 	Z 	N 	Na rozporovom konaní MSSR vysvetlilo pripomienkujúcemu subjektu dôvody, pre ktoré možno podať dovolanie a ktoré zahŕňajú aj odklon od ustálenej rozhodovacej praxe dovolacieho súdu. MSSR vysvetlilo, že existujú iné inštrumenty na dosiahnutie cieľov pripomienkujúceho subjektu. Následne RÚZ ustúpilo od zásadnej pripomienky a rozpor bol odstránený 	
RUZ 	29. Zásadná pripomienka k §411 odsek 2 
Ustanovenie § 411 ods. 2 navrhujeme vypustiť, resp. vylúčiť jeho aplikáciu v prípade existencie dôvodov dovolania uvedených v § 409. 

Odôvodnenie: 
Ponechaním tohto ustanovenia v navrhovanom znení, v kontexte ostatných navrhovaných ustanovení, by bol dodávateľ takmer vždy vylúčený z možnosti podať dovolanie (hodnota peňažného plnenia väčšiny spotrebiteľských sporov nedosahuje trojnásobok minimálnej mzdy), a to ani pri existencii tak závažných tzv. dôvodov zmätočnosti uvedených v § 409. 
 	Z 	ČA 	Na rozporovom konaní prebehla k uvedenému rozsiahla diskusia a MSSR vysvetlilo, že existujú iné inštrumenty na dosiahnutie cieľov pripomienkujúceho subjektu, MSSR ustanovenie precizovalo a RUZ na pripomienke ďalej netrvá, rozpor je odstránený. 
 	
MO SR 	K Čl. 5 
Odporúčame precizovať znenie článku 5, v ktorom je uvedené, že súd môže odmietnuť a sankcionovať žaloby a iné procesné úkony, ktoré celkom zjavne slúžia na zneužitie práva alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva alebo vedú k nedôvodným prieťahom v konaní, a to z dôvodu, že návrh zákona uvedené sankcie žiadnym spôsobom nekonkretizuje a neupravuje. 
 	O 	A 	ustanovenie bolo precizované v zmysle pripomienky 	
MO SR 	K Čl. 7 ods. 2 
Odporúčame znenie odseku 2 nahradiť znením: „Základnou povinnosťou súdu je dospieť k zákonnému a spravodlivému vyriešeniu sporu. Súd je povinný viesť procesné strany k zmierlivému vyriešeniu sporu.”. Napriek tomu, že súd má viesť strany k zmierlivému vyriešeniu veci, nie je možné tvrdiť, že to je jeho základnou povinnosťou. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa má ustanovenie o procesnej prevencii význam, najmä ak je zaradené v základných princípoch. Konsenzuálne vyrieešenie veci by malo mať vždy prioritu pred autoritatívnym rozhodnutím súdu. 	
MO SR 	K Čl. 11 ods. 1 
V odseku 1 odporúčame vypustiť slová: „a skutočnú vôľu strán”. Odvolávka na skutočnú vôľu strán vytvára priestor pre možné špekulácie a účelové formulácie vyjadrení strán tak, aby v prípade, že im súd nevyhovie, mohli neskôr tvrdiť, že ich skutočná vôľa bola iná. Uvedená pripomienka sa primerane vzťahuje aj na § 116 ods. 1. 
 	O 	N 	Zásada prihliadnutia na skutočnú vôľu je typickou zásadou civilného procesu 	
MO SR 	K § 47 ods. 2  
V odseku 2 odporúčame vypustiť poslednú vetu. Navrhované ustanovenie zavádza neprimeranú prísnosť pri riešení neúplných podaní. Vzhľadom na účel zákona, ktorým je zákonné a spravodlivé riešenie sporov, nie je prípustné aby pri absencii niektorej z náležitostí námietky zaujatosti, na ňu nebolo prihliadané, len pre to, že sa na ňu nevzťahuje ustanovenie o odstraňovaní vád podania. Požiadavka nezaujatého a nestranného súdu je v právnom štáte tak významná, že pri podaniach, ktoré poukazujú na zaujatosť súdu, avšak nemajú všetky požadované náležitosti ich nemožno ignorovať, ale je potrebné využiť možnosť ich doplnenia a opravy. 
 	O 	N 	Uvedené ustanovenie je snahou o zrýchlenie konania a predstavuje zároveň procesnú sankciu za neúplne podanie. V civilnom procese,ktorý je ovládaný zásadou formálnej pravdy ide o primeraný prvok. 	
MO SR 	K § 96 
Odporúčame do § 96 doplniť inštitút odpustenia poriadkovej pokuty, tak ako je upravený v súčasnej právnej úprave, vzhľadom na to, že tento inštitút v návrhu zákona absentuje. 
 	O 	N 	je proti navrhovanej koncepcii. 	
MO SR 	K § 101 ods. 2 
V odseku 2 odporúčame vložiť nové písmeno d), ktoré znie: „d) Ministerstvo obrany Slovenskej republiky, ak ide o profesionálnych vojakov a písomnosť nie je možné doručiť inak”. Písmená d) až f) odporúčame označiť ako e) až g). 
 	O 	A 	 	
MO SR 	K § 104 ods. 3 
V odseku 3 odporúčame na koniec pripojiť bodkočiarku a slová „to neplatí ak ide o doručovanie platobného rozkazu.“, a to z dôvodu, že nečinnosť z titulu, že sa žalovaný nedozvedel o doručenom platobnom rozkaze má závažné právne následky. V prípade akceptovania tejto pripomienky odporúčame doplniť úpravu týkajúcu sa zrušenia platobného rozkazu pre nemožnosť doručenia, otázku náhradného doručenia a pod. 
 	O 	ČA 	doručovanie platobného rozkazu bolo vyriešené v zmysle pripomienky, ale na inom mieste - v ustanoveniach o platobných rozkazoch. 	
MO SR 	K § 129 
V úvodnej vete odporúčame slová „možno uplatniť“ nahradiť slovami „možno požadovať“ z dôvodu, že na súde sa právo uplatňuje, avšak súd sa žiada aby o uplatnenom práve rozhodol. 
 	O 	A 	 	
MO SR 	K § 142 ods. 1 
Odporúčame znenie odseku 1 precizovať tak, aby bolo zrejmé, že vo vyjadreniach strán sporu postačí všeobecná formulácia, že s niektorými tvrdeniami protistrany nesúhlasí, a to z dôvodu, že navrhovaná úprava od strany sporu vyžaduje, aby sa vyjadrila ku každej jednotlivej námietke (tvrdeniu) druhej strany sporu, pričom v prípade, že by sa tak nestalo, súd musí posudzovať takéto námietky (tvrdenia) za nesporné, čiže za tvrdenia, na ktorých sa zhodujú obe sporové strany, a to bez ohľadu na obsah týchto tvrdení. V prípade neakceptovania tejto pripomienky odporúčame túto skutočnosť uviesť aspoň v dôvodovej správe k návrhu zákona. 
 	O 	A 	bola doplnená dôvodová správa.Na odvrátenie fikcie nespornosti skutkových tvrdení protistrany postačuje ich generálne popretie, ak strana uvedie vlastné tvrdenia o skutkových okolnostiach. 	
MO SR 	K § 154 ods. 1 
V odseku 1 odporúčame za slovo: „prerušené“ vložiť slová „na dobu neurčitú“, a to z dôvodu, že ak súd preruší konanie podľa odseku 1 na dobu určitú, avšak na dobu dlhšiu ako 6 mesiacov, podľa odseku 2 vznikne sporovým stranám povinnosť podať návrh na pokračovanie v konaní, inak súd konanie zastaví. 
 	O 	N 	úmyslom predkladateľa bolo sankcionovať konanie strán vedúce k prerušeniu konania a motivovať ich k skorému pokračovaniu v konaní 	
MO SR 	K § 190 ods. 3 
Odporúčame precizovať znenie odseku 3 tak, aby aj napriek zamietnutiu návrhu na výsluch svedka bolo možné opätovné predvolanie toho istého svedka v ďalšom konaní, prípadne odporúčame obligatórnu povinnosť súdu nahradiť fakultatívnou možnosťou súdu zamietnuť výsluch svedka. 
 	O 	N 	ide o opatrenie na zrýchlenie konania a zabráneniu prieťahom konania. 	
MO SR 	K § 195 ods. 2 
Odporúčame upraviť odsek 2 tak, aby bola zohľadnená povinnosť advokáta zachovávať mlčanlivosť aj v prípade, že ho klient zbavil mlčanlivosti podľa § 23 ods. 3 zákona č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje pripomienku za nie zrozumiteľnú. 	
MO SR 	K § 210 ods. 1 
V odseku 2 odporúčame za slová: „označenie súdu“ vložiť slová: „adresa súdu“, a to z dôvodu, že táto informácia je dôležitá z hľadiska podávania opravných prostriedkov, ako aj z dôvodu dodržiavania zásad uvedených v návrhu zákona (zabezpečenie prístupu strany sporu k zákonnému sudcovi, právo na spravodlivý proces). 
 	O 	ČA 	do odseku 1 bolo doplnené, že v rozsudku súd uvedie aj poučenie o tom, na ktorý súd sa odvolanie podáva. Znalosť adresy tohto súdu sa prezumuje. 	
MO SR 	K § 222 ods. 3 
V odseku 3 žiadame slová „tri dni“ nahradiť slovami „30 dní“. 
Odôvodnenie: 
Dôvodom uplatnenia pripomienky je skutočnosť, že v lehote 3 dní nie je možné zistiť, či rozsudok súdu je právoplatný, keďže lehota na podanie odvolania na prepravu je 15 dní. Súd bude mať teda vedomosť o nadobudnutí právoplatnosti (v prípade nepodania odvolania) najskôr 18. až 20. deň po doručení rozsudku sporovým stranám. Zákon v navrhovanej podobe dostáva žalovaného do omeškania skôr, ako má objektívne možnosť dozvedieť sa o nadobudnutí právoplatnosti rozsudku. 
 	Z 	A 	 	
MO SR 	K § 229 až 240 
Odporúčame § 229 až 240, ktoré upravujú sťažnosť ako opravný prostriedok proti uzneseniu zaradiť do štvrtej časti medzi ostatné opravné prostriedky. 
 	O 	N 	sťažnosť nie je opravným prostriedkom ale prostriedkom procesnej obrany. 	
MO SR 	K § 235 
Odporúčame zosúladiť § 235 a 144 návrhu zákona, a to z dôvodu, že § 144 zaväzuje strany sporu použiť prostriedky procesného útoku a prostriedky procesnej obrany včas, pričom § 235 túto povinnosť prelamuje. 
 	O 	N 	Pokiaľ ide o nové skutočnosti a dôkazy, sťažnosť je prípustná najmä proti procesným uzneseniam a uzneseniam o výške náhrady trov konania, takže ich vylúčenie povahou veci bude dané častejšie ako u odvolania. Nakoľko však pre sudcu pri rozhodovaní o sťažnosti bude rozhodujúci stav, ktorý tu je v čase vydania rozhodnutia, musí súd prihliadnuť i na tzv. novoty, ku ktorým došlo po rozhodnutí súdnym úradníkom; okrem toho musí byť zabezpečená aj zvýšená kontrola rozhodnutí vydaných súdnym úradníkom zo strany sudcu. 	
MO SR 	K § 236 
Odporúčame vypustiť § 236, a to z dôvodu, že ide o neprimeranú tvrdosť zákona, nakoľko ak je z podania zrejmé, že ide o sťažnosť, ale absentuje určitá jej náležitosť, súd by mal sťažovateľa vyzvať na doplnenie všetkých náležitostí tak, ako to vyžaduje zákon. 
 	O 	N 	Ustanovenie o odstraňovaní vád sa nepoužije, ak však súd môže pokračovať v konaní aj napriek uvedenej vade, bude pokračovať. 	
MO SR 	K § 252 ods. 1 
Odporúčame upraviť znenie odseku 1 tak, aby v prípade, že je prijímateľom náhrady trov konania advokát, bolo vo výroku pri označení advokáta uvedené aj číslo jeho účtu (resp. IBAN), nakoľko zistenie bankového spojenia advokáta často spôsobuje v praxi značné problémy. 
 	O 	N 	Takáto úprava predstavuje vysoko kazuistické ustanovenie, ktoré je v rozpore s predkladateľovou koncepciou stredne určitých, nadčasových ustanovení. 	
MO SR 	K § 314 ods. 2 
Odporúčame upraviť znenie odseku 2 tak, aby bolo nepochybné, že sudca môže prisúdiť najviac to, na čo má žalobca nárok v zmysle právnych predpisov. 
 	O 	N 	Zásada legality pre súd platí stále, preto predkladateľ nepokladá za potrebné opätovne ju uvádzať na tomto mieste.  	
MO SR 	K § 351 
Odporúčame znenie § 351 nahradiť znením: „Odvolanie proti rozhodnutiu môže podať strana, v neprospech ktorej bol vydaný napadnutý výrok rozhodnutia.“, a to z dôvodu, že rozhodnutie môže obsahovať viacero výrokov, z ktorých niektoré môžu byť v prospech žalobcu a iné v jeho neprospech. 
 	O 	N 	V tejto súvislosti možno každý výrok pokladať za samostatné rozhodnutie, preto uvedená formulácia je v súlade s pripomienkou. 	
MO SR 	K § 366 ods. 1 a 2 
Odporúčame zákonné lehoty v odseku 1 a 2 nahradiť sudcovskými, nakoľko v tomto prípade ide o neprimerane krátke lehoty. Vzhľadom na použité slovo „najneskôr“ by mohla vzniknúť situácia, v ktorej by súd mohol uložiť protistrane vyjadriť sa v lehote 3 dní odo dňa doručenia, čo je pri orgánoch štátnej správy technicky nesplniteľná podmienka. 
 	O 	N 	Zámerom zavedenia tejto lehoty je potreba zrýchlenia konania a dosiahnutia skorého rozhodnutia vo veci. 	
MO SR 	K § 428 
Odporúčame vypustiť § 428, a to z dôvodu, že v prípade dovolacích dôvodov ide o tak závažné pochybenia v súdnom procese, že dovolací súd by nemal byť dôvodmi dovolania viazaný a mal by mať oprávnenie preskúmať aj ostatné dovolacie dôvody. 
 	O 	N 	Povinnosť obligatórneho zastúpenia advokátom by mala poskytovať dostatočnú záruku, aby boli podania na dovolací súd perfektné a obsahovali správne dovolacie dôvody. 	
MO SR 	Všeobecne k materiálu 
1. Materiál odporúčame upraviť po gramatickej a legislatívno-technickej stránke. 
2. Napr.: 
3. 1. V čl. 2 ods. 2 odporúčame explicitne uviesť, ktoré orgány sú považované za „najvyššie súdne autority“. 
4. 2. V čl. 11 ods. 3 odporúčame vypustiť slová „verejne prihlási“, prípadne bližšie špecifikovať čo je možné považovať za verejné prihlásenie sa k určitej profesii. 
5. 3. Čl. 16 ods. 2 pripúšťa, v niektorých prípadoch, možnosť súdu vykonať dôkaz získaný v rozpore zo zákonom. Uvedený článok je v rozpore s § 178 navrhovaného zákona, podľa ktorého môže ako dôkaz slúžiť všetko čo sa získalo zákonným spôsobom z dôkazných prostriedkov. 
6. 4. V § 95 ods. 2 odporúčame vypustiť slová „Slovenskej republiky“ a zavedenú legislatívnu skratku. 
7. 5. V § 101 ods. 2 písm. a) vypustiť slová „Slovenskej republiky. V § 101 ods. 2 písm. c) odporúčame za slovom „zboru“ vypustiť slová „Slovenskej republiky“. 
8. 6. V § 158 ods. 1 odporúčame slová „spolu prílohami“ nahradiť slovami „spolu s prílohami“. 
9. 7. V § 186 ods. 1 odporúčame slová „ o nej“ nahradiť slovami „o nich“. 
8. Odporúčame preformulovať názov § 358 „Novoty v odvolacom konaní“. 
10. 9. V celom návrhu odporúčame slovo „vyslúchnuť“ nahradiť slovom „vypočuť“, slovo „prejednať“ odporúčame nahradiť slovom „prerokovať“, za slovo „strana“ odporúčame vložiť slovo „sporu“. 
11. 10. V poznámkach pod čiarou odporúčame uviesť citácie právnych predpisov v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR (napr. v poznámkach pod čiarou k odkazom č. 2 a 6 odporúčame na koniec pripojiť slová „v znení neskorších predpisov“, v poznámke pod čiarou k odkazu č. 3 odporúčame uviesť číslo §, na ktorý sa odkazuje a na konci pripojiť slová „ v znení neskorších predpisov“, v poznámke pod čiarou k odkazu č. 8 odporúčame slová „Exekučného poriadku“ nahradiť slovami „zákona č. 233/1995 o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.). 
 	O 	ČA 	K návrhu pripomienkujúceho subjektu definovať pojmy v bodoch 3.1), 4.2). - Ustálená rozhodovacia prax najvyšších súdnych autorít nemožno bližšie špecifikovať, je potrebné vychádzať i z eurokonformného výkladu a zahrnúť sem samozrejme NS SR a ÚS SR. 
K bodu 4.2 - N, predkladateľ považuje za zrejmé, čo znamená verejné prehlásenie sa k niečomu, resp. súd to posúdi- 
K bodu 5.3) - čl. 16 zakotvuje princíp legality, ktorý znamená viazanosť súdu zákonom, pričom iba celkom výnimočne možno odôvodnenosť postupu mimo rámca princípu legality vyplývať z tzv. testu proporcionality kolidujúcich ústavných práv (čo je práve v čl. 16 zdôraznené). 
K bodu 6.4) - legislatívna skratka bola modifikovaná, jej zavedenie však je účelné, keďže sa pojem v texte opakuje. 
K bodu 7.5) písm. c) bolo vypustené na základe iných pripomienok. 
Bod 8.6) a 9.7) - Akceptované. 
K bodu 8) - Neakceptované, pojem "novoty" najlepšie vystihuje obsah ustanovenia. 
K bodu 10.9) - pojem vyslúchnuť je odvodený od pojmu "výsluch", preto ho predkladateľ považuje za vhodné zachovať, pojem "prejednať" je zaužívaným v praxi, pojem "prerokovať" neznamená to isté, nie je možné za slovo strana vždy vložiť slovo s"sporu", nakoľko to nie je vždy vhodné. 
K bodu 11.10 - akceptované. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: 
Nad číselné označenie § 20 vložiť názov paragrafu „Výlučná miestna príslušnosť“. 
Odôvodnenie: označenie ustanovenia upravujúceho výlučnú miestnu príslušnosť súvisí s ustanovením § 35 upravujúcim povinnosť súdu skúmať výlučnú miestnu príslušnosť. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	N 	Skutočnosť, že ide o výlučnú miestnu príslušnosť vyplýva z obsahu ustanovenia. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: 
Za § 27 vložiť nový § 28, ktorý znie: 
„§ 28 
Príslušnosť v sporoch týkajúcich sa nároku na náhradu škody súvislosti s jadrovou udalosťou 

Na konanie v sporoch týkajúcich sa nároku na náhradu jadrovej škody súvislosti s jadrovou udalosťou 19) je príslušný Krajský súd v Bratislave; jeho obvodom je celé územie Slovenskej republiky.“. 

Doplniť novú poznámku pod čiaru k odkazu 19), ktorá znie: 
„19) zákon č. .../2015 o občianskoprávnej zodpovednosti za jadrovú škodu a o jej finančnom krytí a o zmene a doplnení niektorých zákonov“. 
Doterajšie § 28 až 451 sa označujú § 29 až 452. 
Odôvodnenie: vloženie ďalšieho ustanovenia o kauzálnej príslušnosti Krajského súdu v Bratislave súvisí s návrhom zákona č. .../2015 o občianskoprávnej zodpovednosti za jadrovú škodu a o jej finančnom krytí a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý bol pod číslom materiálu 5824/2014 v medzirezortnom pripomienkovom konaní s dátumom ukončenia 18. 09. 2014 a zároveň rovnakého miesta sídla prevádzkovateľov jadrových zariadení, t. j. Bratislava, ktorými sú najmä: Slovenské elektrárne, a. s., Mlynské nivy 47, 821 09 Bratislava, Jadrová a vyraďovacia spoločnosť, a. s., Tomášikova 22, 821 02 Bratislava a Jadrová energetická spoločnosť Slovenska, a. s., Tomášikova 22, 821 02 Bratislava. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	Predkladateľ považuje za postačujúce právnu úpravu, ktorá je v súčasnosti iba v legislatívno procese, zaviesť iba v špeciálnom zákone. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: 
V nadpise nad § 28 slová „Funkčná príslušnosť“ nahradiť slovami „Funkčná príslušnosť súdu“. 
Odôvodnenie: zjednotenie názvov jednotlivých druhov príslušností súdov; napr. nadpis nad § 21 znie: „Kauzálna príslušnosť súdu“, nadpis nad § 12 znie: Vecná príslušnosť súdu“, názov Druhého dielu znie: „Vecná príslušnosť súdu“. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 

 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 55 
ÚJD SR odporúča v § 55 zaviesť legislatívnu skratku pre slovo „strana“. 
Odôvodnenie: ustanovenie § 55 upravuje „strany sporu“, nie „stranu“. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	legislatívna skratka bola zavedená na prvom mieste, kde sa spomína strana sporu. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 91 
V § 91 ods. 1 v druhej vete za slová „utajované skutočnosti“ vložiť čiarku a slová „citlivé informácie 20)“. 
Doplniť novú poznámku pod čiaru k odkazu 20), ktorá znie: 
„20) § 3 ods. 14, 15 zákona č. 541/2004 Z. z. o mierovom využívaní jadrovej energie (atómový zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov“. 
Odôvodnenie: požiadavka doplnenia citlivých informácii vyplýva z charakteru uvedených informácií. Podľa § 3 ods. 14, 15 zákona č. 541/2004 Z. z. o mierovom využívaní jadrovej energie (atómový zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov „(14) Za dokumentáciu obsahujúcu citlivé informácie sa považuje dokumentácia, ktorej zverejnenie by sa mohlo použiť na naplánovanie a vykonanie činností s cieľom spôsobiť narušenie alebo zničenie jadrového zariadenia a tým nepriaznivo ovplyvniť bezpečnosť verejnosti a spôsobiť ekologickú alebo ekonomickú škodu. Táto dokumentácia sa nezverejňuje podľa osobitného predpisu.“ „(15) Dokumentáciou obsahujúcou citlivé informácie sa rozumie dokumentácia uvedená v prílohe č. 1 bode A písm. c), bode B písm. a), b), i), m), bode C písm. a), d), i), j), s), w) a prílohe č. 2 bode A písm. b), bode B písm. b).“ 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	ČA 	Uvedené bolo vyriešené v spoločnom ustanovení, kde sa špecifikuje povinnosť súdu rešpektovať osobitné úpravy (napr. aj citlivé informácie podľa atómového zákona. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 125 
V § 125 ods. 1 slová „prípadne dátumom narodenia či iným identifikačným údajom“ nahradiť slovami „dátumom narodenia alebo iným identifikačným údajom“. 
Odôvodnenie: požiadavka presne definovať rozsah osobných údajov o fyzickej osobe v žalobe. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 129 
V § 129 písm. d) vypustiť slovo „to“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	predkladateľ pripomienke nevyhovel z dôvodu štylistickej presnosti textu 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 158 
V § 158 ods. 2, 3 v prvej vete a ods. 4 prvej vete doplniť minimálnu lehotu pre súdom určenú lehotu na vyjadrenie k žalobe, resp. k vyjadreniu žalovaného alebo žalobcu. 
Odôvodnenie: ÚJD SR odporúča, aby bola upravená minimálna lehota na vyjadrenie k žalobe, resp. vyjadreniu žalovaného alebo žalobcu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	určenie lehoty závisí od úvahy súdu. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 167 
V § 167 ods. 2 v prvej vete za slová „utajovaných skutočností,“ vložiť slová „citlivých informácií 20)“. 
Odôvodnenie: požiadavka doplnenia citlivých informácii vyplýva z charakteru uvedených informácií. Podľa § 3 ods. 14, 15 zákona č. 541/2004 Z. z. o mierovom využívaní jadrovej energie (atómový zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov „(14) Za dokumentáciu obsahujúcu citlivé informácie sa považuje dokumentácia, ktorej zverejnenie by sa mohlo použiť na naplánovanie a vykonanie činností s cieľom spôsobiť narušenie alebo zničenie jadrového zariadenia a tým nepriaznivo ovplyvniť bezpečnosť verejnosti a spôsobiť ekologickú alebo ekonomickú škodu. Táto dokumentácia sa nezverejňuje podľa osobitného predpisu.“ „(15) Dokumentáciou obsahujúcou citlivé informácie sa rozumie dokumentácia uvedená v prílohe č. 1 bode A písm. c), bode B písm. a), b), i), m), bode C písm. a), d), i), j), s), w) a prílohe č. 2 bode A písm. b), bode B písm. b).“ 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 174 
V § 174 ods. 2 v druhej vete slovo „subjekt“ definovať konkrétnym typom strany alebo jej zástupcom. 
Odôvodnenie: pri použitom slove „subjekt“ nie je jasné o aký typ strany alebo jej zástupcu ide. Presnosť v označení je dôležité z dôvodu naplnenia požiadaviek na odročenie pojednávania. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	subjekt bol nahradený stranou 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 174 
V § 174 ods. 2 v druhej vete za slovo „možno“ vložiť slová „s výnimkou dôvodov, ku ktorým došlo krátko pred pojednávaním“. 
Odôvodnenie: ÚJD SR odporúča nielen pre advokátov, ale i ďalšie osoby („subjekt“) upraviť rovnaké podmienky pre možnosť odročenia pojednávania. Navrhnutý text je kópiou úpravy v § 174 ods. 2 v prvej vete pre osobu advokáta. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	Požiadavka, podľa ktorej od advokáta možno vždy spravodlivo žiadať, aby sa dal zastúpiť, je prísnejšia, ako v druhej vete pri strane sporu. Preto je odôvodnené ponechať výnimku z dôvodov, ktoré nastali krátko pred pojednávaním len pri advokátovi. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 175 
V § 175 ods. 1 za slovo „deň“ doplniť slová „a hodinu“. 
Odôvodnenie: ÚJD SR odporúča rozhodnutie o odročení pojednávania doplniť i o určenie hodiny, kedy sa bude konať nové pojednávanie. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	obsah pripomienky je podľa názoru predkladateľa zrejmý aj zo navrhovanej úpravy. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 178 
V§ 178 ods. 2 slová „znalecký posudok“ nahradiť slovami „znalecké dokazovanie“. 
Odôvodnenie: zosúladenie s dôvodovou správou k § 178, podľa ktorej sa zavádza pojem „znalecké dokazovanie“ namiesto „znalecký posudok“; tiež § 199 upravuje „Znalecké dokazovanie“. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 195 
V § 195 ods. 1 v prvej vete za slová „o utajovaných skutočnostiach chránených podľa osobitných predpisov“ vložiť čiarku a slová „o citlivých informáciách20)“. 
Odôvodnenie: požiadavka doplnenia citlivých informácii vyplýva z charakteru uvedených informácií. Podľa § 3 ods. 14, 15 zákona č. 541/2004 Z. z. o mierovom využívaní jadrovej energie (atómový zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov „(14) Za dokumentáciu obsahujúcu citlivé informácie sa považuje dokumentácia, ktorej zverejnenie by sa mohlo použiť na naplánovanie a vykonanie činností s cieľom spôsobiť narušenie alebo zničenie jadrového zariadenia a tým nepriaznivo ovplyvniť bezpečnosť verejnosti a spôsobiť ekologickú alebo ekonomickú škodu. Táto dokumentácia sa nezverejňuje podľa osobitného predpisu.“ „(15) Dokumentáciou obsahujúcou citlivé informácie sa rozumie dokumentácia uvedená v prílohe č. 1 bode A písm. c), bode B písm. a), b), i), m), bode C písm. a), d), i), j), s), w) a prílohe č. 2 bode A písm. b), bode B písm. b).“ 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	ČA 	Predkladateľ akceptoval obsah pripomienky v spoločnom ustanovení, kde zvýraznil favorizáciu špeciálnych právnych predpisov pred všeobecnou úpravou CSP. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 210 
V § 210 ods. 1 za „mená a priezviská sudcov“ doplniť slová „rozhodujúcich vo veci“, pred slová „označenie strán“ doplniť slovo „presné“. 
Odôvodnenie: zosúladenie s textom upravujúcim obsah rozsudku v odvolacom konaní podľa § 383 ods. 2. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	ČA 	ustanovenie prepracované. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 226 
V § 226 ods. 2 slová „miesto vydania uznesenia“ nahradiť slovami „miesto vyhlásenia uznesenia“. 
Odôvodnenie: zosúladenie s úpravou vyhlásenia uznesenia podľa § 225 ods. 1 a § 210 ods. 1. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou gramatickou úpravou textu 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 230 
V § 230 ods. 2 slovo „subjekt“ nahradiť slovami „strana sporu alebo prokurátor“. 
Odôvodnenie: nakoľko neexistuje legislatívna skratka pre slovo „subjekt“, ÚJD SR odporúča uvedené slovo nahradiť zavedenými pojmami. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	uvedená enumerácia by nespĺňala účel. Odvolanie môžu podať aj iné subjekty ako strana sporu alebo prokurátor, napríklad intervenient.  	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 248 
V § 248 ods. 3 doplniť lehotu, od ktorej sa počíta lehota na uplatnenie náhrady svedka, resp. znalca. 
Odôvodnenie: absencia označenia časového bodu, od ktorého sa počíta desaťdňová lehota na uplatnenie nároku. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	výkladom pripomienkovaného ustanovenia možno jednoznačne určiť, že lehota začína plynúť odo dňa podania výpovede. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 253 
V § 253 ods. 1 slová „do 15 dní od doručenia“ nahradiť slovami „do 15 dní od jeho doručenia“. 
Odôvodnenie: absencia označenia časového bodu, od ktorého sa počíta pätnásťdňová lehota na zaplatenie peňažnej pohľadávky a trov konania alebo podanie odporu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	N 	výkladom tohto ustanovenia možno jednoznačne určiť, že lehota začína plynúť od doručenia platobného rozkazu žalovanému. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 266 
V § 266 ods. 1 v prvej vete slová „zmešká lehotu“ nahradiť slovami „zmeškal lehotu“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca so zosúladením označených slov s § 270 ods. 1. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 289 
V § 289 ods. 2 slová „nepriznal plnenie“ nahradiť slovami „neprizná plnenie“ a slová „uložil povinnosť“ nahradiť slovami „uloží povinnosť“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	N 	predkladateľ sa s touto legislatívno-technickou zmenou nestotožnil 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 298 
V § 298 za slová „antidiskriminačný zákon“ doplniť odkaz na poznámku pod čiaru na antidiskriminačný zákon a zaviesť novú poznámku pod čiarou obsahujúcu celý názov antidiskriminačného zákona. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s dodržaním bodov 47. a 48. Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky, nakoľko slovné označenie „antidiskriminačný zákon“ je v názve zákona uvedené v zátvorke. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	ČA 	slová "anitdiskriminačný zákon boli nahradené legislatívno - technicky správnym znením. 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 325 
V názve § 325 a v § 325 ods. 2 a ods. 3 slovo „rozhodnutie“ v príslušnom gramatickom tvare nahradiť slovom „uznesenie“ v príslušnom gramatickom tvare. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca so spôsobom rozhodovania súdu; podľa § 315 a nasl. súd vo veciach neodkladných opatrení rozhoduje uznesením. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 

 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 329 
V § 329 ods. 1 doplniť typ rozhodnutia, ktorým súd zruší neodkladné opatrenie. 
Odôvodnenie: absencia označenia typu rozhodnutia. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	N 	To, či bude súd rozhodovať rozsudkom alebo uznesením bude závisieť od toho, či žalobu odmietne, zamietne alebo konanie zastaví. Zrušenie neodkladného rozhodnutia bude súčasťou tohto rozhodnutia 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 330 
V § 330 ods. 3, § 331 ods. 3 a § 332 v úvodnej vete slová „neodkladné opatrenie zruší“ v príslušnom gramatickom tvare nahradiť slovami „uznesenie o neodkladnom opatrení zruší“ v príslušnom gramatickom tvare. 
Odôvodnenie: zosúladenie s § 342 (analógia so zrušením uznesenia o zabezpečení dôkazného prostriedku). 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 350  
V § 350 a 412 slová „dôvodom rozhodnutia“ nahradiť slovami „odôvodneniu rozhodnutia“. 
Odôvodnenie: v nadväznosti na § 209 ods. 1, § 210 a § 226 rozhodnutie obsahuje odôvodnenie, nie dôvody. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 354 
V § 354 ods. 3 na konci druhej vety doplniť slovo „rozhodnutia“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 356 
V § 356 slová „do uplynutia lehoty na odvolanie“ nahradiť slovami „do uplynutia lehoty na podanie odvolania“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu; názov § 354 znie: „Lehota na podanie odvolania“. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	Všeobecná 
V celom texte vlastného materiálu v ustanoveniach týkajúcich sa napr. dôvodov na zrušenie uznesenia, odmietnutia odporu, dôvodov na podanie žaloby na obnovu konania, odvolania a pod. na konci textu predposledného písmena doplniť slovo „alebo“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu. Doplnením slova „alebo“ bude nespochybniteľné, že je potrebné splniť aspoň jeden z dôvodov na podanie žaloby na obnovu konania, odvolania a pod. Rovnakým spôsobom, t. j. doplnením slova „alebo“ je upravený text v návrhu zákona Správny súdny poriadok. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 393 
V § 393 v úvodnej vete po slovách „možno podať“ doplniť slová „žalobu na obnovu konania“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 
 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 412 
V § 412 ods. 4 slová „na určenie minimálnej mzdy“ nahradiť slovami „na určenie výšky minimálnej mzdy“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	K vlastnému materiálu: § 419 
V § 419 slová „lehoty na dovolanie“ nahradiť slovami „lehoty na podanie dovolania“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka súvisiaca s precizovaním textu. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	Všeobecná pripomienka k celému textu vlastného materiálu: 
k názvu právneho predpisu uvedeného v poznámke pod čiarou doplniť buď slová „v znení neskorších právnych predpisov“ alebo číslo novely právneho predpisu. 
Odôvodnenie: názvy právnych predpisov, ktoré už boli novelizované, nie sú citované spôsobom upraveným v bode 48. Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky. 
Pripomienka je odporúčajúceho charakteru. 

 	O 	A 	 	
ÚJD SR 	Všeobecná pripomienka k celému textu vlastného materiálu: 
vypustenie čiarky pred slovom „alebo“, resp. „a“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	Text bol po gramatickej stránke precizovaný podľa pripomienok Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV. 	
SKE 	§ 125 ods. 1 
Navrhujeme v ods. 1 vypustiť slovo „prípadne“ a za slovami „dátumom narodenia“ vypustiť slová „či iným identifikačným údajom“ a namiesto nich doplniť „a rodným číslom“. 

Zdôvodnenie: 
V súčasnej exekučnej praxi sa vyskytujú problémy v súvislosti s jednoznačnou identifikáciou povinného. Veľakrát sa stáva, že na adrese trvalého pobytu sa vyskytujú viaceré osoby s totožným menom a priezviskom a dokonca aj dátumom narodenia. 
Okrem úpravy § 125 taktiež navrhujeme, aby bol účastník konania identifikovaný rodným číslom, alebo dátumom narodenia aj vo všetkých rozhodnutiach, ktoré slúžia ako exekučné tituly. 	O 	ČA 	Predkladateľ nezaviedol povinnosť uvádzať v žalobe rodné číslo, pretože je žalobcovi väčšinou neznáme, ustanovenie však bolo prepracované. 	
MZVaEZ SR 	K čl. 3 ods. 1 
Vo formulácii „Každé ustanovenie tohto zákona je potrebné vykladať v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, verejným poriadkom, princípmi, na ktorých spočíva tento zákon, s medzinárodnými záväzkami Slovenskej republiky v oblasti ľudských práv a základných slobôd, ...“ navrhujeme vypustiť slová „v oblasti ľudských práv a základných slobôd“ alebo ho nahradiť slovami „ktoré majú prednosť pred zákonom“. 

Odôvodnenie: Ustanovenia zákona je podľa nášho názoru potrebné vykladať v súlade s medzinárodnými záväzkami, ktoré SR má aj v iných oblastiach než sú ľudské práva a základné slobody. Napr. Viedenský dohovor o diplomatických stykoch (č. 157/1964 Zb.), na základe ktorého príslušné osoby požívajú vyňatie z civilnoprávnej a inej jurisdikcie, nie je zmluvou z oblasti ľudských práv a základných slobôd. Uvedená úprava bude podľa nášho názoru zodpovedať článku 1 ods. 2 ako aj článku 7 ods. 5 Ústavy SR (č. 460/1992 Zb.) 

 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. 18  
Znenie čl. 18 návrhu zákona je zmätočné a navrhujeme ho vypustiť. 

Odôvodnenie: Zásada voľného pohybu súdnych rozhodnutí, na ktorú sa predkladateľ v odôvodnení uvedenom v osobitnej časti dôvodovej správy odvoláva, neznamená, že všetky rozhodnutia vydané súdmi iných štátov EÚ sú automaticky vykonateľné. Okrem toho sa táto zásada sa uplatňuje iba v EÚ, a nie na rozhodnutia vydané v súlade s medzinárodným právom. Spojenie „cudzie rozhodnutie“ je nepresné, keďže v návrhu zákona, na rozdiel od zákona č. 97/1963 Zb. o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom v znení neskorších predpisov (ktorý ho definuje ako rozhodnutie orgánov cudzieho štátu, schválené dohody a zmiery, o ktorých v SR rozhodujú súdy, vrátane cudzích notárskych listín), nie je definované 	O 	N 	Keďže nie všetky rozhodnutia sú automaticky vykonateľné, predkladateľ ustanovenie precizoval tak, že doplnil, že cudzie rozhodnutia majú rovnaké účinky ako vnútroštátne rozhodnutia iba v rozsahu ustanovenom zákonom 	
MZVaEZ SR 	K predkladacej a dôvodovej správe 
v predkladacej správe, rovnako ako vo všeobecnej časti dôvodovej správy navrhujeme pri zmienke o Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd (EDĽP) doplniť odkaz na čl. 6 EDĽP. 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K § 85  
V §85 navrhujeme zvážiť požiadavku povinného zastúpenia advokátom v konaní s cudzím prvkom. Uvedená úprava je síce prevzatá z existujúcej právnej úpravy obsiahnutej v §27 zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov, ktorá bola zavedená novelou č. 335/2012 Z.z., avšak nie je v súlade s filozofiou nariadení EÚ prijatých v oblasti justičnej spolupráce v civilných veciach s cieľom uľahčiť prístup k spravodlivosti v cezhraničných veciach. 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K § 125 
V § 125 upozorňujeme na skutočnosť, že fyzická osoba, ktorá je žalovaná na súde SR, nemusí mať v SR trvalý pobyt. 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K Tretej hlave 
V Tretej hlave návrhu („Príslušnosť súdu“): Navrhujeme doplniť ustanovenie, ktoré je v súčasnom znení Občianskeho súdneho poriadku (č. 99/1963 Zb.) obsiahnuté v § 9 ods. 2 písm. c), že Krajské súdy rozhodujú ako súdy prvého stupňa v sporoch týkajúcich sa cudzieho štátu alebo osôb požívajúcich diplomatické výsady a imunity, ak tieto spory patria do právomoci súdov Slovenskej republiky. 

Odôvodnenie: Uvedené navrhujeme vzhľadom na doterajšiu zaužívanú prax ako aj skutočnosť, že takéto spory nesú riziko porušenia medzinárodných záväzkov SR a môžu privodiť SR zodpovednosť podľa medzinárodného práva. Aj vzhľadom na možné politické implikácie týchto sporov smerom k zahraničiu odporúčame, aby si príslušnosť zachovali krajské súdy ako súdy prvého stupňa. 
 	O 	N 	Predkladateľ dodržiava (až na jedinú výnimku) zásadu, že ako prvoinštančné rozhodujú okresné súdy, na tejto koncepcii zotrváva. 	
MZVaEZ SR 	K 101 ods. 2 písm. d) 
K § 101 ods. 2 písm. d) návrhu: Vo formulácii „Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky, ak ide o doručovanie fyzickým osobám požívajúcim diplomatické výsady a imunity, alebo osobám, ktoré sú v byte toho, kto požíva diplomatické výsady a imunity ...“ navrhujeme nahradiť spojenie „v byte“ spojením „v obydlí“. 

Odôvodnenie: Pojem obydlie podľa nášho názoru zahŕňa viacero typov ubytovacích jednotiek. 

 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K § 146 
V § 146 navrhujeme vypustiť odsek 4 ako nadbytočný, keďže otázka právneho postavenia cudzincov je komplexne riešená v cit. zákone č. 97/1963 Zb. a okrem toho jeho zaradenie v ustanovení upravujúcom právo konať vo svojom jazyku je zmätočné. 	O 	ČA 	Predkladateľ zmenil názov piateho dielu na: Právo konať vo svojom jazyku a procesné postavenie cudzincov. 	
MZVaEZ SR 	K § 259 
V § 259 je odkaz na nariadenie č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch v poznámke č. 16 k § 259 zmätočný, keďže pravidlá pre doručovanie európskeho platobného rozkazu sú obsiahnuté priamo v nariadení č. 1896/2006 z 12. decembra 2006, ktorým sa zavádza európske konanie o platobnom rozkaze. 	O 	A 	v zmysle tejto pripomienky boli ustanovenia o doručovaní EPR z CSP vypustené 	
MZVaEZ SR 	K § 326 
V § 326 navrhujeme slová „ak zákon neustanovuje inak“ nahradiť slovami „ak zákon alebo právne záväzný akt Európskej únie neustanovuje inak“. 
Odôvodnenie: Príkladom je úprava obsiahnutá v nariadení č. 655/2014 o zavedení konania týkajúceho sa európskeho príkazu na zablokovanie účtov s cieľom uľahčiť cezhraničné vymáhanie pohľadávok v občianskych a obchodných veciach, ktoré stanovuje možnosť ex parte nariadenie výkonu rozhodnutia. 	O 	ČA 	preformulované v zmysle pripomienky na "osobitný predpis", čo zahŕňa i akt EÚ. 	
MZVaEZ SR 	K § 386 
K § 386 písm. d) návrhu: Podľa tohto ustanovenia má byť žaloba na obnovu konania proti právoplatnému rozsudku prípustná, ak „d) Európsky súd pre ľudské práva rozhodol alebo dospel vo svojom rozsudku k záveru, že rozhodnutím súdu alebo konaním, ktoré mu predchádzalo, boli porušené základné ľudské práva alebo slobody strany a závažné dôsledky tohto porušenia neboli odstránené priznaným spravodlivým zadosťučinením, ...“. Odporúčame popri Európskom súde pre ľudské práva zvážiť doplnenie o spojenie: „alebo iný medzinárodný súdny alebo rozhodcovský orgán, ktorého rozhodnutiami je Slovenská republika viazaná“. 

Odôvodnenie: Záver, podľa ktorého rozhodnutím súdu alebo konaním, ktoré mu predchádzalo, boli porušené základné ľudské práva alebo slobody strany, môže byť súčasťou rozhodnutia ktoréhokoľvek medzinárodného súdneho alebo rozhodcovského orgánu, ktorého jurisdikciou je SR viazaná. 
 	O 	N 	Takýto orgán nie je známy. 	
MZVaEZ SR 	K čl. 5  
V čl. 5 odporúčame vymazať slová „a sankcionovať". 

Odôvodnenie: V čl. 5 sa zavádza možnosť sankcionovať žaloby a iné procesné úkony, ktoré celkom zjavne slúžia na zneužitie práva alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva alebo vedú k nedôvodným prieťahom v konaní. Je zrejmé, že hlavným zámerom predkladateľa je eliminovať veľmi početné a opakujúce sa žaloby a procesné úkony, ktoré zahlcujú všeobecné súdy a spôsobujú prieťahy v konaní. Na druhej strane sme toho názoru, že by uvedené ustanovenie mohlo obmedziť základné práva a slobody každého jednotlivca, a to konkrétne právo na spravodlivé súdne konanie a na účinný prostriedok nápravy. Uvedené práva sú zakotvené vo viacerých medzinárodnoprávnych dokumentoch o ľudských právach a základných slobodách, ktorými je SR viazaná, konkr. čl. 14 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach, čl. 6 ods. 1 a čl. 13 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a iné. Z ustálenej rozhodovacej činnosti medzinárodných orgánov vyplýva, že uvedené práva zahŕňajú právo na prístup k spravodlivosti, teda právo podať žalobu. Možnosť sankcionovať výkon tohto práva by mohla mať odstrašujúci efekt na niektorých jednotlivcov, ktorý by svoju žalobu, aj keď opodstatnenú, nepodali. MZVaEZ SR preto odporúča vysporiadať sa so žalobami a procesnými úkonmi, ktoré zjavne slúžia na zneužitie práva, inými procesne možnými spôsobmi. 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované tak, že bolo vypustené slovo "žaloby". 	
MZVaEZ SR 	K čl. 8  
V Čl. 8 odporúčame na koniec vety doplniť slová „, ak zákon neustanovuje inak.“ 

Odôvodnenie: V čl. 8 predkladateľ uvádza, že strany sú povinné označiť skutkové tvrdenia dôležité pre rozhodnutie vo veci a podoprieť svoje tvrdenia dôkazmi, a to v súlade s princípom hospodárnosti a podľa pokynov súdu. Uvedený článok ale opomína vziať do úvahy antidiskriminačné žaloby, v konaní o ktorých sa využíva inštitút preneseného dôkazného bremena a preto odporúčame na koniec vety doplniť slová "ak zákon neustanovuje inak.“ 
 	O 	N 	V prípade, že zákon ustanovuje niečo iné, ako je v tomto ustanovení, platí, že ide o špeciálne ustanovenie a teda má prednosť. 	
MH SR 	K návrhu všeobecne 
Zásadne žiadame o dôsledné prehodnotenie predloženej procesnej úpravy týkajúcej sa práv ochrany spotrebiteľa. Považujeme za nevyhnutné zachovať najmä špecifické ustanovenia týkajúce sa procesnej ochrany spotrebiteľa, a to minimálne v rozsahu, v akom vyplývajú z dnes platného Občianskeho súdneho poriadku. 

Odôvodnenie: 
Máme za to, že návrhom sa oproti platnej právnej úprave zhoršuje postavenie združení založených na ochranu práv spotrebiteľa, pokiaľ ide o možnosť efektívne ovplyvniť priebeh súdneho konania v prospech slabšej zmluvnej strany - spotrebiteľa. Ďalej ide napríklad o ponechanie zákazu vydať platobný rozkaz v prípade, ak sa uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy zo spotrebiteľskej zmluvy, odporcom je spotrebiteľ a zároveň zmluva obsahuje neprijateľné podmienky v zmysle § 172 ods. 9 OSP; ponechanie možnosti splnomocnenej právnickej osoby zriadenej na ochranu spotrebiteľa dať sa zastúpiť ďalšou osobou; stanovenie výnimiek pre povinné zastúpenie advokátom v sporoch podľa navrhovaného § 85 ods. 1 a pod. Zároveň si dovoľujeme poukázať na skutočnosť, že viaceré z uvedených ustanovení boli notifikované Európskej komisii ako ustanovenia preberajúce právne záväzné akty Európskej únie (Smernica Rady 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/22/ES o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov), preto nepovažujeme opomenutie ich prenesenia do navrhovanej právnej úpravy za nadviazanie na adekvátnu ochranu poskytovanú spotrebiteľovi pri prejednaní jeho spotrebiteľských sporov. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	ČA 	Predkladateľ čiastočne vyhovel pripomienke, a obsah ust. § 172 ods. 9 OSP zaviedol i v CSP. 
 	
MH SR 	K § 7 
Zásadne žiadame doplniť neplatnosť rozhodcovskej zmluvy medzi dôvody, pri existencii ktorých súd neprihliadne na námietku žalovaného o právomoci rozhodcovského súdu a spor sám prejedná a rozhodne. Uvedené ustanovenie nereflektuje na navrhovanú právnu úpravu spotrebiteľského rozhodcovského konania. 

Odôvodnenie: 
Neznižovanie súčasnej úrovne ochrany strán pred rozhodovaním sporu v rozhodcovskom konaní, ktoré by nemalo prebehnúť z dôvodu, že právomoc tohto rozhodcovského súdu sa odvodzuje z neplatnej rozhodcovskej zmluvy. Poukazujeme tiež na znenie platného § 106 ods. 1 OSP, v zmysle ktorého „súd prejedná vec aj vtedy, ak zistí, že vec nemôže byť podľa práva Slovenskej republiky podrobená rozhodcovskej zmluve, alebo že rozhodcovská zmluva je neplatná, prípadne že vôbec neexistuje alebo že jej prejednanie v rozhodcovskom konaní presahuje rámec právomoci priznanej im zmluvou“, ktorého zmysel žiadame premietnuť do navrhovanej právnej úpravy. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Navrhovaná nová právna úprava je v súlade s novým zákonom o spotrebiteľskom rozhodcovkom konaní. 
MHSR ustúpilo id zásadnej pripomeinky, rozpor je odstránený. 	
MH SR 	K Prvá časť - Piata hlava, Piaty diel - Zastúpenie na základe plnomocenstva 
K § 83 ods. 3 
Zásadne nesúhlasíme s explicitným zákazom zastúpenia právnickej osoby v prípade, ak je zástupcom strany jedna z taxatívne vymenovaných právnických osôb podľa prvej vety odseku 3. 

Odôvodnenie: 
Minimálne v prípade právnických osôb založených alebo zriadených na ochranu spotrebiteľa žiadame stanoviť výnimku, aby zastúpenie tejto osoby bolo možné v prípadoch, ak s tým spotrebiteľ vyjadrí výslovný súhlas. Alternatívne žiadame, aby v predmetnom ustanovení bola výslovne zakotvená možnosť osôb založených alebo zriadených na ochranu spotrebiteľa poveriť vykonaním určitých úkonov v rámci udelenej plnej moci iné osoby, ako sú osoby oprávnené konať v mene právnickej osoby podľa platných právnych predpisov. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K § 85 ods. 1 
Zásadne nesúhlasíme s obligatórnosťou zastúpenia advokátom v konaniach taxatívne vymedzených v § 85 ods. 1. Žiadame do ustanovenia zapracovať výnimku minimálne v rozsahu, že povinné zastúpenie advokátom v uvedených konaniach nebude potrebné v prípade, ak má zástupca strany vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa, je blízkou osobou strany alebo ak ide o spotrebiteľský spor, zástupcom strany je právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu práv spotrebiteľa. 

Odôvodnenie: 
Navrhovaným ustanovením sa podľa nášho názoru vytvára priestor pre monopolizáciu advokátskych služieb. Navyše navrhovaná právna úprava neodôvodnene ex lege vylučuje zastupovanie prostredníctvom spotrebiteľských združení v taxatívne vymedzených sporoch. Nevidíme žiaden legitímny dôvod pre zákonom ustanovené povinné zastúpenie v sporoch, ktoré nie vždy svojou závažnosťou vyžadujú taký stupeň znalostí práva, aby procesný predpis ustanovoval obligatórne zastúpenie advokátom. Z nášho pohľadu je neprípustné, aby napríklad v sporoch s cudzím prvkom alebo sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku bola strane efektívne znemožnená slobodná voľba, prostredníctvom koho bude pred súdom brániť svoje práva. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	Uvedená pripomienka je v rozpore s novou koncepciou zastúpenia, podľa ktorej sa strana (vrátane spotrebiteľa) môže nechať zastúpiť advokátom alebo právnickou osobou zriadenou na jej ochranu (napr. spotrebiteľskými združeniami). Kombinácia týchto zastúpení však už nebude prípustná. 
MH SR od zásadnej pripmienky ustúpilo, rozpor je odstránený. 	
MH SR 	k § 89  
Žiadame v ustanovení precizovať otázku procesného postavenia, aké bude v konaní zastávať „osobitný subjekt“ podľa ustanovenia § 89. 

Odôvodnenie: 
Z návrhu podľa nášho názoru nie je zrejmý rozsah oprávnení, ktoré vyplývajú uvedeným osobám z procesného postavenia „iných subjektov“ v rámci civilného sporového konania. Navrhujeme napríklad doplnenie ustanovenia, v zmysle ktorého bude mať osobitný subjekt podľa § 89 v konaní rovnaké práva a povinnosti ako strana sporu, za predpokladu, že tieto úkony neodporujú úkonom strane, na ktorej vystupuje. 

Táto pripomienka je zásadná. 

 	Z 	A 	 	
MH SR 	K § 185 
Zásadne žiadame doplniť viazanosť súdu už právoplatnými rozhodnutiami o neprijateľných podmienkach v spotrebiteľských zmluvách a o nekalých obchodných praktikách – a to s poukazom na § 53a Občianskeho zákonníka a proces abstraktnej kontroly neprijateľných zmluvných podmienok. Nadväzujúc na inštitút ustálenej súdnej praxe, žiadame o zavedenie výslovnej povinnosti súdu zohľadňovať pri rozhodovaní v neskorších súdnych konaniach už právoplatné súdne rozhodnutia v spotrebiteľských veciach čo do podstaty a príbuznosti predmetu spotrebiteľských sporov. 

Zároveň navrhujeme predkladateľovi v § 185 ods. 1 tretej vete špecifikovať časť vety „súd je viazaný rozhodnutím príslušných orgánov o tom, že bol spáchaný (...) iný správny delikt postihnuteľný podľa osobitných predpisov“ aspoň prostredníctvom odkazu na príslušné právne predpisy, a to z dôvodu možných interpretačných ťažkostí vzhľadom na určenie príslušného orgánu verejnej moci podľa § 186 ods. 1 a 2. 

Odôvodnenie: 
Zmena je odôvodnená zachovaním právnej kontinuity v rozhodovacom procese súdnych orgánov a zohľadnením princípu materiálnej pravdy, ako zjednocujúceho prvku v súdnych sporoch s podobnou povahou. 

Táto pripomienka je zásadná. 

 	Z 	N 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MH SR na pripomienke netrvá, rozpor je odstránený. 
 	
MH SR 	K § 253 
Žiadame do ustanovení § 253 premietnuť obsah a zmysel súčasného znenia § 172 ods. 9 OSP, ktoré zakotvuje výslovnú povinnosť súdu nevydať platobný rozkaz, ak sa uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy zo spotrebiteľskej zmluvy, žalovaným je spotrebiteľ a zmluva obsahuje neprijateľné podmienky. Alternatívne žiadame o zákaz vydávania platobných rozkazov v spotrebiteľských veciach. 

Odôvodnenie: 
Požadujeme za nevyhnutné zachovanie súčasnej úrovne ochrany spotrebiteľov pred vydávaním platobných rozkazov v prípade, že uplatnený nárok sa zakladá na neprijateľnej zmluvnej podmienke. Máme za to, že ak existuje pochybnosť súdu o tom, či spotrebiteľská zmluva obsahuje neprijateľné podmienky, je neprípustné, aby súd rozhodoval v skrátenom konaní. 

Táto pripomienka je zásadná. 

 	Z 	ČA 	MS SR pripomienku akceptuje v ustanoveniach o konaní so slabšou stranou. Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom MH SR súhlasilo s týmto riešením, rozpor je odstránený. 
 	
MH SR 	K Tretia časť - Druhá hlava (Prvý diel Spotrebiteľské spory, Prvý oddiel)  
K § 288 
Žiadame precizovať ustanovenia o pojednávaní, v ktorých sa vymedzuje, kedy môže súd v spotrebiteľských sporoch rozhodnúť bez nariadenia pojednávania. 

Odôvodnenie: 
Osobitne požadujeme vyjasniť ustanovenie § 288 písm. b). Podľa nášho právneho názoru z navrhovaného znenia nie je dostatočne zrejmé, v akých konkrétnych situáciách a v akom rozsahu sa bude predmetné ustanovenie aplikovať, ako aj čo presne je možné rozumieť pod formuláciou „ide iba o otázku právneho posúdenia sporu“. 

V § 289 ods. 1 žiadame za slová „v spotrebiteľských zmluvách“ doplniť slová „zmluvných podmienkach alebo v súvisiacich dokumentoch“. 
Súčasne žiadame v súvislosti s touto zmenou slovo „dodávateľom“ umiestniť za slovo „používaná“. 

V § 289 ods. 2 žiadame za slová „všeobecných obchodných podmienkach“ doplniť slová „alebo v súvisiacich dokumentoch“. 

Odôvodnenie k obom odsekom: 
Doplnenie povinnosti súdu preskúmať aj súvisiace zmluvné dokumenty z hľadiska prítomnosti neprijateľných podmienok je odôvodnená zachovaním čo najširšieho rozsahu zmluvného vzťahu, ktorý má byť predmetom preskúmania súdom. Zároveň sa má takto predchádzať umiestňovaniu neprijateľných podmienok do dokumentov, ktoré so zmluvou buď priamo alebo nepriamo súvisia. Navrhovanou zmenou tohto ustanovenia sa má reagovať aj na prax niektorých obchodníkov, ktorá spočíva v umiestňovaní neprípustných ustanovení do dokumentov, ktorým spotrebiteľ pri uzavieraní zmluvy venuje nižšiu pozornosť. 
Zmena umiestnenia slova „dodávateľom“ predstavuje následnú gramatickú korekciu tohto ustanovenia. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K ustanoveniu § 289 ods. 2 a k ustanoveniu § 289 nad rámec návrhu zákona 
Na koniec odseku 2 žiadame doplniť časť vety v nasledovnom alebo obdobnom znení: 
„a zakáže žalovanému používať a uplatňovať túto podmienku alebo podmienku s rovnakým významom vo všetkých zmluvách, zmluvných podmienkach a súvisiacich dokumentoch uzatváraných so spotrebiteľmi.“ 

Nad rámec návrhu zákona 
Žiadame o doplnenie nového odseku 3 v znení: „(3) Ak súd rozhodne o neprijateľnosti podmienky podľa odseku 1 alebo odseku 2, považuje sa výrok tohto rozhodnutia za záväzný pre každého.“ 

Ďalej žiadame doplniť ustanovenie novým odsekom, zachovávajúcim obsah a zmysel súčasného ustanovenia § 155 ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku. 

Odôvodnenie: 
Navrhnutá zmena má zabezpečiť dôsledné zabezpečenie právoplatného súdneho rozhodnutia o neprijateľnosti zmluvnej podmienky. Záväzok žalovaného sa tak nebude obmedzovať výhradne na znenie zmluvnej podmienky, ktoré bolo predmetom súdneho konania, ale aj na všetky jemu podobné znenia s rovnakým alebo príbuzným účinkom v neprospech spotrebiteľa. Zároveň sa tak aj explicitne uloží zákaz používania a uplatňovania neprijateľných podmienok v spotrebiteľských vzťahoch. V logike veci ide o nevyhnutné prepojenie režimu Občianskeho zákonníka s Civilným sporovým poriadkom pri súčasnom zohľadnení zákazu používania neprijateľných zmluvných podmienok podľa zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa 
Súd je v spotrebiteľskom spore v zmysle § 289 návrhu zákona oprávnený aj bez návrhu rozhodovať o neprijateľnosti zmluvných podmienok použitých v spotrebiteľských zmluvách. V súvislosti s neprijateľným charakterom tejto zmluvnej podmienky, jeho plošným účinkom voči všetkým spotrebiteľským zmluvám ako aj v nadväznosti na ustanovenia návrhu zákona upravujúce tzv. konanie o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok žiadame, aby bola všeobecná záväznosť neprijateľnosti zmluvnej podmienky zavedená aj na prípady, kedy o jej neprípustnosti bolo rozhodnuté v individuálnych sporoch mimo konania o abstraktnej kontrole. Tento záver je odôvodnený záujmom na stieraní rozdielov v rozhodovaní o neprijateľných podmienkach v individuálnych sporoch a v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. Nepovažujeme totiž za vhodné aby kategoricky rovnaký spôsob uznania podmienky za neprijateľnú požíval v individuálnych sporoch nižšiu právnu účinnosť ako v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 
Považujeme za prínosné zachovať v procesných ustanoveniach výslovnú možnosť súdu priznať v rozsudku v spotrebiteľských veciach strane, ktorej návrhu sa vyhovelo, právo uverejniť rozsudok na náklady účastníka, ktorý v spore neuspel. Tak ako to vyplýva z platnej právnej úpravy § 155 ods. 4 OSP, súd by mal vo výroku rozsudku určiť rozsah, formu, spôsob uverejnenia a sumu nákladov na uverejnenie, prípadne výšku preddavku, ktorý je potrebné zložiť strane, ktorej návrhu sa vyhovelo. 

Všetky pripomienky sú zásadné. 

 	Z 	N 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MH SR na pripomienke netrvá, rozpor je odstránený. 
 	
MH SR 	K Tretia časť, Druhá hlava (Prvý diel- Spotrebiteľské spory, Druhý oddiel) 
V § 293 žiadame slová „Slovenská obchodná inšpekcia“ nahradiť slovami „orgán dohľadu podľa osobitných predpisov17)“. Zároveň čo sa týka konania o abstraktnej kontrole zásadne žiadame rámec konania rozšíriť aj o kontrolu nekalých obchodných praktík plynúcu zo smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách. 

V poznámke pod čiarou k odkazu 17) žiadame uviesť na úvod vety slovo „najmä“ a doplniť demonštratívny výpočet právnych predpisov, ktoré vymedzujú príslušnosť jednotlivých orgánov vykonávajúcich dohľad v oblasti ochrany spotrebiteľa: najmä zákon č. 747/2004 Z. z. o dohľade nad finančným trhom a o zmene a doplnení niektorých zákonov, zákon č. 276/2001 Z. z. o regulácii v sieťových odvetviach a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, zákon č. 402/2013 Z.z. o Úrade pre reguláciu elektronických komunikácií a poštových služieb a Dopravnom úrade a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 

Odôvodnenie: 
Záujem na nahradení Slovenskej obchodnej inšpekcie právomocou príslušného orgánu dohľadu podať žalobu na vyslovenie neprijateľnosti podmienky v spotrebiteľskej zmluve predstavuje snahu o udelenie právomoci zasiahnuť proti uplatňovaniu neprijateľných podmienok každému orgánu, ktorý je v zmysle príslušného zákona oprávnený vykonávať dohľad v spotrebiteľských veciach. Tento záujem je motivovaný snahou o udelenie čo najširších kompetencií správnym orgánom príslušným pre oblasť ochrany spotrebiteľa. Správne orgány by tak mali nadobudnúť možnosť dať súdne posúdiť podmienky spotrebiteľských zmlúv, ktoré sa na základe ich správnych zistení javia ako neprijateľné. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K § 295 
Zásadne trváme na vypustení uvedeného ustanovenia, resp. zavedení zákonných podmienok, za ktorých nebude potrebné pojednávanie nariaďovať. 

Odôvodnenie: 
V prípade abstraktnej kontroly ide o náročné súdne spory, ktoré nie je možné rozhodnúť spravidla bez pojednávania. V súvislosti so súdnym prejednaním tejto veci je žiaduce ponechanie možnosti zúčastniť sa pojednávania jeho iniciátorom, ako aj iným subjektom bezprostredne dotknutých súdnym konaním. Touto cestou by sa tak malo zabezpečiť dôsledné prešetrenie materiálnej pravdy. 

Táto pripomienka je zásadná. 

 	Z 	A 	 	
MH SR 	K § 296 
Po vzore zahraničných právnych úprav zásadne trváme na rozšírení opatrení, ktoré súd uloží v pri rozsudku o neprijateľnosti zmluvných podmienok. Žiadame, aby súd uložil zákaz používania neprijateľných zmluvných podmienok a nekalých obchodných praktík pod hrozbou pokuty 10.000 až 250.000 eur podľa okolností prípadu. Iba v takom prípade bude mať konečné rozhodnutie v abstraktnej súdnej kontrole potrebnú relevanciu a predíde sa ďalším tisíckam sporov o neprijateľnosť zmluvných podmienok. V ustanovení § 296 ods. 2 žiadame doplniť nasledujúcu alebo obdobnú formuláciu: „Súd na návrh žalobcu prizná v rozsudku právo uverejniť rozsudok na trovy žalovaného. Vo výroku rozsudku určí na základe návrhu rozsah, formu, spôsob uverejnenia a sumu nákladov na uverejnenie, prípadne výšku preddavku, ktorý je potrebné zložiť žalobcovi, ktorého žalobe sa vyhovelo.“ 

V ustanovení § 296 ods. 3 žiadame za slovo „podmienku“ vložiť slová „alebo podmienku s rovnakým významom“. 

Nad rámec návrhu zákona žiadame o vloženie nového ustanovenia, ktorým sa zabezpečí povinné zverejňovanie súdnych rozhodnutí vydaných v konaniach, v ktorých bolo vyslovené, že určitá podmienka používaná v spotrebiteľských zmluvách dodávateľom je neprijateľná podľa § 289 návrhu zákona a v konaniach o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 

Navrhujeme napríklad nasledovné znenie: „Súd verejne oznamuje vydanie rozsudku podľa § 289 a podľa odseku 1 tohto ustanovenia, a to do 15 dní od nadobudnutia právoplatnosti tohto rozsudku.“. 

Odôvodnenie ku všetkým pripomienkam: 
Uvedená zmena je odôvodnená nielen záujmom na informovaní verejnosti o ukončených konaniach vo veciach abstraktnej kontroly neprijateľných podmienok voči dotknutým podnikateľom, ale aj snahou o upozornenie na znenia zmluvných podmienok, ktoré sa v zmysle zákona a zaužívanej súdnej praxe považujú za protiprávne. Náklady súvisiace s týmto zverejnením by mal v každom prípade znášať žalovaný. Doplnenie zmieneného ustanovenia zároveň predstavuje zachovanie tohto inštitútu uvedeného v § 155 ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku aj v sporoch o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok. 
Navrhnutá zmena má zabezpečiť dôsledné plnenie právoplatného súdneho rozhodnutia o neprijateľnosti zmluvnej podmienky. Záväzok žalovaného sa tak nebude obmedzovať výhradne na znenie zmluvnej podmienky, ktoré bolo predmetom súdneho konania, ale aj na všetky jemu podobné znenia s rovnakým alebo príbuzným účinkom v neprospech spotrebiteľa. 
Uloženie povinnosti súdu verejne oznámiť vydanie rozsudku o neprijateľnosti zmluvnej podmienky predstavuje snahu o zavedenie tzv. notifikačných pravidiel voči verejnosti a orgánom dohľadu. Jedným z prvoradých záujmov zákonodarcu by malo byť naplnenie snahy o dôsledné informovanie širokej občianskej ako aj odbornej verejnosti o vydaní rozsudkov týkajúcich sa neprijateľných zmluvných podmienok, osobitne v prípadoch, keď výsledkom konania o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok majú byť viazané subjekty, ktoré sa na konaní nezúčastnili. Súčasne sa tým sleduje aj naplnenie podstaty týchto rozsudkov, ktorá spočíva v ich záväznosti pre každého. Jedným z cieľov tejto povinnosti je aj snaha o neskoršie vytvorenie uceleného štátneho registra zmluvných podmienok, ktoré boli súdom právoplatne uznané za neprijateľné. 

Všetky pripomienky sú zásadné. 

 	Z 	ČA 	MS SR akceptuje túto pripomienku takým spôsobom, že pokutu uloží správny orgán v správnom konaní. Súd pri abstraktnej kontrole len konštatuje neprijateľnosť zmluvnej podmienky a sankciu pre prípad porušenia bude ukladať a vymáhať napr. NBS v správnom konaní. 
 	
MH SR 	K doložke vybraných vplyvov 
V doložke vybraných vplyvov v tabuľke A.2 v bode 2 odporúčame odstrániť označenie "Žiadne" a doplniť označenie "Pozitívne". Taktiež odporúčame vypracovať Analýzu vybraných vplyvov na podnikateľské prostredie a zosúladiť text v predkladacej správe a dôvodovej správe s touto zmenou. V analýze vybraných vplyvov na podnikateľské prostredie odporúčame vplyvy opísať bez kvantifikácie. 

Odôvodnenie: 
Návrh zákona by mal zvýšiť vymožiteľnosť práva, čo predstavuje pozitívny vplyv na podnikateľské prostredie.  	O 	A 	 	
MH SR 	K Prvá časť - Piata hlava, Štvrtý diel - Intervencia 
K § 75 
Zásadne žiadame o doplnenie nového odseku 2 v nasledovnom alebo obdobnom znení: „(2) V konaní má intervenient rovnaké práva a povinnosti ako strana sporu. Koná však iba sám za seba. Ak jeho úkony odporujú úkonom strane, na ktorej vystupuje, posúdi ich súd po uvážení všetkých okolností.“ 

Odôvodnenie: 
Navrhnutá zmena je odôvodnená potrebou dôsledného vyjasnenia procesného postavenia intervenienta. Nadväzuje sa na úpravu jeho postavenia v doteraz platnom procesnom predpise. Zároveň považujeme za potrebné ochrániť stranu sporu pred následkami nesprávnych a neodôvodnených procesných úkonov intervenienta, ktoré by následne znášala v dôsledku účinku stanoveného v § 78 návrhu zákona. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K § 76 ods. 3 
Zásadne žiadame na koniec pripojiť vetu v nasledovnom alebo obdobnom znení: „Povinnosť odôvodniť právny záujem na výsledku konania neplatí, ak do konania v spotrebiteľskom spore vstupuje právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa; ustanovenie § 77 ods. 1 sa v tomto prípade nepoužije.“ 

Odôvodnenie: 
Cieľom navrhnutej zmeny tohto ustanovenia je výslovné vyjadrenie možnosti vstupu právnickej osoby vykonávajúcej činnosť v oblasti ochrany spotrebiteľa do súdneho konania o spotrebiteľských otázkach. Odstránením zákonnej povinnosti preukazovať právny záujem na výsledku konania sa má zabezpečiť bezproblémový vstup do konania, ktorý nebude spochybniteľný posudzovaním právneho záujmu na výsledku konania. Zároveň považujeme za nevyhnutné, aby jej účasť v pozícii intervenienta bola zaručená vylúčením z rozhodovania o prípustnosti jej účasti v konaní. Uvedený návrh zároveň predstavuje zachovanie súčasných procesných možností vyplývajúcich z ustanovenia § 93 ods. 2 OSP. 

Táto pripomienka je zásadná. 

K § 78 
Zásadne žiadame pripojiť na koniec ustanovenia vetu v znení: „To neplatí, ak touto stranou je spotrebiteľ a rozsudok je vydaný v neprospech spotrebiteľa.“. 

Odôvodnenie: 
Nadväzujúc na pripomienku k ustanoveniu § 75, žiadame aj týmto spôsobom zachovať materiálnu ochranu spotrebiteľa v prípadoch, kedy by výrok rozsudku znel významným spôsobom v neprospech jeho postavenia po skončení súdneho konania. Považujeme za neprípustné, aby sa sporová strana, ktorou je spotrebiteľ, podieľala na negatívnych následkoch súdneho rozhodnutia spolu s intervenientom spôsobom spoločne a nerozdielne. Našim zámerom je predovšetkým sledovanie materiálnych a majetkových záujmov spotrebiteľa, ktoré by mohli byť v prípade neúspechu súdneho sporu významne ohrozené nerozlučným ručením za vymáhanie tej časti úspešného právneho nároku, ktorý by inak znel výhradne v neprospech intervenienta. 

K § 79 
Zásadne nesúhlasíme s podmieňovaním účinnosti prostriedkov procesného útoku alebo prostriedkov procesnej obrany podľa § 140 až 145 prostredníctvom súhlasu strany. 

Odôvodnenie: 
V súlade s judikatúrou Najvyššieho súdu SR je to súd, ktorý má úkony intervenienta posúdiť s ohľadom na záujmy účastníka konania, resp. strany sporu. Z tohto dôvodu navrhovaný súhlas predstavuje neprípustnú bariéru realizácie verejnoprospešného cieľa intervenienta v spotrebiteľských sporoch. Ustanovenie žiadame upraviť s výnimkou, že uvedený režim neplatí, ak je intervenientom osoba založená alebo zriadená na ochranu práv spotrebiteľa. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	N 	K § 75: Procesné postavenie intervenienta je celkom odlišné od postavenia bývalého vedľajšieho účastníka v OSP. Dôsledne je upravené v § 78 a § 79: Ak zo zákona vyplýva, že rozsudok je pre intervenienta záväzný (napríklad určenie neplatnosti uznesenia valného zhromaždenia podľa§ 131 ods. 1 Obchodného zákonníka je záväzné pre každého), tvoria spolu so stranou nerozlučné spoločenstvo podľa § 71. To znamená, že úkon jedného z nich platí i pre ostatných. Na zmenu žaloby, na jej späťvzatie, na uznanie alebo vzdanie sa nároku a na uzavretie zmieru je potrebný súhlas všetkých, ktorí vystupujú na jednej strane. Ak intervenient a strana netvoria nerozlučné spoločenstvo vyžadujú prostriedky procesného útoku alebo prostriedky procesnej obrany podľa § 140 až 145 uplatnené intervenientom súhlas tejto strany; inak na ne súd neprihliada. 

K § 76: Procesné postavenie intervenienta je celkom odlišné od postavenia bývalého vedľajšieho účastníka v OSP. Keďže spotrebiteľské združenie nemá právny záujem na výsledku konania, nebude možné aby vstúpilo do konania ako intervenient. 
Tento inštitút nahrádza § 89 ktorý upravuje tzv. osobitné subjekty. Súd môže aj bez návrhu do konania pribrať do konania právnickú osobu ktorej predmetom činnosti je ochrana práv podľa osobitného predpisu, čiže napríklad právnické osoby zriadené na ochranu spotrebiteľa, Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, subjekty podľa Antidiskriminačného zákona a pod. 
Právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa, osoba oprávnená na zastupovanie podľa predpisov o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou alebo odborová organizácia môžu stranu v konaní zastupovať. 

K § 78: MS SR sa s pripominkou nesotožnilo - pozri predchádzajúce odôvodnenia. 

K § 79: Táto pripomienka súvisí s pripomienkou k § 76 ods. 3, argumentácia MSSR je rovnaká ako vyššie: 
Procesné postavenie intervenienta je celkom odlišné od postavenia bývalého vedľajšieho účastníka v OSP. Keďže spotrebiteľské združenie nemá právny záujem na výsledku konania nebude možné aby vstúpilo do konania ako intervenient. 
Tento inštitút nahrádza § 89 ktorý upravuje tzv. osobitné subjekty. Súd môže aj bez návrhu do konania pribrať do konania právnickú osobu ktorej predmetom činnosti je ochrana práv podľa osobitného predpisu, čiže napríklad právnické osoby zriadené na ochranu spotrebiteľa, Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, subjekty podľa Antidiskriminačného zákona a pod. 
Ak úkony právnickej osoby podľa § 89 odporujú úkonom strany, na ktorej vystupuje, posúdi ich súd po uvážení všetkých okolností tak, aby to zodpovedalo rozumnému usporiadaniu vzťahov. 
Právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa, osoba oprávnená na zastupovanie podľa predpisov o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou alebo odborová organizácia môžu stranu v konaní zastupovať. 

MH SR od zásadnej pripomienky ustúpilo, rozpor je odstránený. 	
MZ SR 	§ 54 
V § 54 druhej vete navrhujeme nahradiť formuláciu: sudca, ktorý v spor prejednáva“ znením: sudca, ktorý spor prejednáva. 

Odôvodnenie: Jedná sa o gramatickú úpravu textu. 
 	O 	A 	 	
MZ SR 	§ 106 
V § 106 ods. 3 navrhujeme ustanoviť, že poučenie podľa odsekov 1 a 2 sa poskytne písomne pri doručovaní. 

Odôvodnenie: Navrhujeme jednoznačnú presnejšiu formuláciu poučenia, aby nedochádzalo k spochybňovaniu o tom, že adresát písomnosti bol poučený, že písomnosť sa považuje za doručenú, keď jej prijatie adresátom bolo odoprené alebo preukázanie totožnosti alebo poskytnutia súčinnosti zo strany adresáta bolo odmietnuté. 
 	O 	ČA 	odseky 2 a 3 boli vypustené. 	
MPSVR SR 	K § 326 
Zásadne žiadam text § 326 označiť ako odsek 1 a doplniť ho odsekom 2, ktorý znie: 
,,(2) Neodkladné opatrenie podľa § 316 ods. 2 písm. e) je vykonateľné jeho vyhlásením; 
ak sa nevyhlasuje, je vykonateľné, len čo bolo vyhotovené.“. 
Vzhľadom na uvedené zároveň zásadne žiadam, aby sa všeobecná lehota na vyhotovenie podľa § 320 ods. 3 nevzťahovala na toto neodkladné opatrenie a aby sa upravila tak, 
aby zodpovedala jeho účelu. 
Zároveň zásadne žiadam, aby bolo doručovanie neodkladného opatrenia podľa § 316 ods. 2 písm. e) upravené v súlade s navrhovaným ustanovením § 326 ods. 2. 
Odôvodnenie: Neodkladné opatrenie podľa § 316 ods. 2 písm. e) slúži na ochranu 
pred bezprostredne páchaným násilím. Ak by vykonateľnosť tohto neodkladného opatrenia bola viazaná v zmysle všeobecného ustanovenia § 326 na jeho doručenie, bol by zásadne ohrozený jeho účel. Upozorňujem, že obdobne je v takýchto prípadoch upravená vykonateľnosť 
aj v § 75 ods. 5 Občianskeho súdneho poriadku. 
 	Z 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 334 
Zásadne žiadam, aby sa povinnosť náhrady škody a inej ujmy podľa § 334 nevzťahovala 
na neodkladné opatrenie podľa § 316 ods. 2 písm. e) návrhu (aby strana nevstupovala 
do domu alebo bytu, v ktorom býva osoba vo vzťahu ku ktorej je dôvodne podozrivá z násilia), neodkladné opatrenie podľa § 378 Civilného mimosporového poriadku (neodkladné opatrenie vo veciach ochrany maloletého), neodkladné opatrenie podľa § 380 Civilného mimosporového poriadku (neodkladné opatrenie vo veciach osobnej starostlivosti o maloletého) ak návrh podáva orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately a neodkladné opatrenie podľa § 381 Civilného mimosporového poriadku (neodkladné opatrenie o povolení súdu na výkon oprávnenia vo veci starostlivosti o maloletých). 

Odôvodnenie: Návrhy na nariadenie predmetných neodkladných opatrení slúžia 
na zabezpečenie ochrany detí a obetí domáceho násilia. Domnievam sa, že spoločenský záujem na ich ochrane má prednosť pred individuálnym právom na náhradu škody a ujmy. 
Je potrebné konštatovať, že ani v prípadoch návrhov na vydanie týchto neodkladných opatrení nemožno vylúčiť určitú mieru neopodstatnenosti. Na druhej strane je však potrebné zdôrazniť, že obavy z možných následkov v podobe žalôb na náhradu škody, prípadne inej ujmy môžu negatívne ovplyvniť rozhodovanie navrhovateľa pri podávaní návrhov na vydanie predmetných neodkladných opatrení. 
 	Z 	A 	 	
MPSVR SR 	Všeobecná pripomienka 
Odporúčam, aby bol predkladaný návrh zákona dôkladne prekonzultovaný s osobami 
so zdravotným postihnutím prostredníctvom ich reprezentatívnych organizácií tak, 
ako to určuje čl. 4 ods. 3 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím (oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 317/2010 Z. z.). 
Odôvodnenie: V zmysle čl. 4 ods. 3 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím pri vytváraní a uplatňovaní zákonodarstva a politiky zameraných na vykonávanie Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím a pri rozhodovaní o otázkach týkajúcich sa osôb so zdravotným postihnutím štáty, ktoré sú zmluvnými stranami Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím, budú dôkladne konzultovať s osobami 
so zdravotným postihnutím vrátane detí so zdravotným postihnutím a budú s nimi aktívne spolupracovať prostredníctvom ich reprezentatívnych organizácií. 
 	O 	A 	Návrh zákona bol predmetom verejnej diskusie aj s týmito osobami, počas celej prípravy paragrafového znenia bola koncepcia návrhu zverejňovaná a verejnosti pravidelne predkladaná, ktorákoľvek osoba mala možnosť sa k návrhu zákonov vyjadriť a diskutovať. Špeciálne organizáciám na ochranu osôb so zdravotným postihnutím bolo poskytnuté § znenie v štádiu pracovnej verzie - CMP, lebo máme za to, že tam sa konania dotýkajú statusovo týchto osôb a normy sa tvorili na základe ich pripomienok. 	
MPSVR SR 	Všeobecná pripomienka 
Odporúčam návrh zákona upraviť v tom zmysle, aby boli všetky písomnosti v rámci konania na požiadanie vydané aj v prístupnej forme pre osoby so zdravotným postihnutím, podľa čl. 9 a 21 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím (oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 317/2010 Z. z.). 
Odôvodnenie: Cieľom čl. 9 (Prístupnosť) Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím je umožniť osobám so zdravotným postihnutím, aby mohli žiť nezávislým spôsobom života a podieľať sa na všetkých aspektoch života. Zároveň zaväzuje zmluvné strany prijať príslušné opatrenia, ktoré zabezpečia osobám so zdravotným postihnutím 
na rovnakom základe s ostatnými prístup k fyzickému prostrediu, k doprave, k informáciám 
a komunikácii, vrátane informačných a komunikačných technológií a systémov, ako aj k ďalším prostriedkom a službám dostupných a poskytovaných verejnosti, a to tak v mestských, ako aj vidieckych oblastiach. 
Cieľom čl. 21 (Sloboda prejavu a presvedčenia a prístup k informáciám) Dohovoru OSN 
o právach osôb so zdravotným postihnutím je, aby osoby so zdravotným postihnutím 
mohli uplatňovať právo na slobodu prejavu a presvedčenia vrátane slobody vyhľadávať, prijímať a šíriť informácie a myšlienky na rovnakom základe s ostatnými, 
a to prostredníctvom všetkých foriem komunikácie podľa vlastného výberu. 
 	O 	ČA 	Na práva týchto osôb sa bral zvláštny zreteľ i v úvodných princípoch - napr. čl. 2 - zabezpečenie spravodlivej a účinnej ochrany (čo umožňuje sudcovi robiť opatrenia v prípade, keď je potrebné zvoliť osobitný postup sprostredkovania písomností), tak aby bola zachovaná právna istota, 
aj čl. 5 poskytuje ochranu keď "zjavné zneužitie práva nepožíva ochranu", súd teda rieši procesnú zodpovednosť, ak by bol na úkor osôb so zdravotným postihnutím, rovnako poukazujeme na 
čl. 6 ods.2 a 3 - vyvažuje a zohľadňuje špecifiká, v 
CMP - čl. 4, čl. 7 - účinný prístup k spravodlivosti, resp. prispôsobenie realizácie procesných úkonov.... 	
MPSVR SR 	Všeobecná pripomienka 
Odporúčam predkladaný návrh legislatívno – technicky upraviť. Napríklad v § 20 písm. e) odporúčam za slovo „konkurzné“ vložiť slovo „konanie“; v § 210 ods. 2 odporúčam slová „vyjadril žalovaný, aké“ nahradiť slovami „vyjadril žalovaný a aké“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K časti Základné princípy 
Odporúčam v časti Základné princípy vypustiť vetu „Civilný sporový poriadok sa vykladá 
v súlade s nasledujúcimi princípmi.“. 
Odôvodnenie: Predkladateľ v návrhu zákona zavádza základné princípy, v súlade s ktorými majú byť vykladané nasledujúce ustanovenia zákona. Vo všeobecnosti však platí, že základne princípy určujú, ako má byť právna norma koncipovaná, interpretovaná a aplikovaná v praxi. V danom prípade preto základné princípy nielenže interpretujú ustanovenia Civilného sporového poriadku, rovnako ich koncipujú a v praxi bližšie aplikujú. 
Upozorňujem, v prípade neakceptovania uvedenej pripomienky, na potrebu vypustenia 
z čl. 3 ods. 1, čl. 15 ods. 1 a čl. 16 ods. 1 duplicitne uvádzané konštatovanie o potrebe postupu v súlade s princípmi, na ktorých spočíva uvedený zákon. 
 	O 	ČA 	Veta bola precizovaná. 	
MPSVR SR 	K časti Základné princípy 
Odporúčam v časti Základné princípy v čl. 6 ods. 2, čl. 7 ods. 1 a 2 a v čl. 11 ods. 2 vypustiť slovo „procesná“ vo všetkých tvaroch. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Zosúladenie terminológie, nakoľko 
v ostatných článkoch, ako aj v ďalšom texte návrhu predkladateľ používa termín „strana“. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K časti Základné princípy, k čl. 5 
Odporúčam preformulovať a zosúladiť znenie čl. 5 druhej vety s čl. 46 os. 1 a Ústavy Slovenskej republiky. 
Odôvodnenie: Podľa čl. 46 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky „Každý sa môže domáhať zákonom ustanoveným postupom svojho práva na nezávislom a nestrannom súde 
a v prípadoch ustanovených zákonom na inom orgáne Slovenskej republiky.“. 
Podľa čl. 46 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky „Kto tvrdí, že bol na svojich právach ukrátený rozhodnutím orgánu verejnej správy, môže sa obrátiť na súd, aby preskúmal zákonnosť takéhoto rozhodnutia, ak zákon neustanoví inak. Z právomoci súdu však nesmie byť vylúčené preskúmanie rozhodnutí týkajúcich sa základných práv a slobôd.“. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo precizované. 	
MPSVR SR 	K tretiemu dielu tretej hlavy prvej časti 
Odporúčam stanoviť v treťom diely tretej hlavy prvej časti kauzálnu príslušnosť súdov 
aj v sporoch týkajúcich sa autorských práv a s nimi súvisiacich práv. 
Odôvodnenie: Obdobne ako v § 23 ods. 1 návrhu v záujme potreby špecializácie 
aj pre špecifickú agendu autorských práv a s nimi súvisiacich práv odporúčam ustanoviť jeden okresný súd pre obvod celej Slovenskej republiky. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 46  
Odporúčam doplniť § 46 o úpravu postupu vo vzťahu k podpredsedovi súdu, ktorý rozhoduje o vylúčení predsedu súdu, ak podľa § 45 ods. 2 druhej vety je vylúčený predseda súdu 
Odôvodnenie: Z dôvodu absencie predmetnej úpravy. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je riešenie situácie zrejmé, vyplýva z logického a systematického výkladu. 	
MPSVR SR 	K § 74 ods. 1 
Odporúčam v § 74 ods. 1 za slovo „žalobca“ vložiť slová „alebo ten, na koho boli tieto práva alebo povinnosti prevedené, alebo na koho prešli“. 
Odôvodnenie: Z hľadiska plynulosti konania odporúčam ponechať pôvodnú právnu úpravu zmeny subjektov z dôvodu právneho nástupníctva. 
 	O 	N 	ide o novú koncepciu, na ktorej predkladateľ zotrváva. 	
MPSVR SR 	K § 85 ods. 1 
Odporúčam do § 85 ods. 1 zakotviť výnimky z obligatórneho zastúpenia advokátom 
v prípade fyzickej osoby, ktorá má právnické vzdelanie druhého stupňa a právnickej osoby, ak osoba, ktorá za ňu koná alebo jej zamestnanec má právnické vzdelanie druhého stupňa. 
Odôvodnenie: Odporúčam zaviesť výnimky z obligatórneho zastúpenia advokátom stranám, ktoré si právne služby môžu zabezpečiť svojpomocne, a to aj s poukazom na § 418 návrhu. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 99 ods. 2 
Odporúčam v § 99 ods. 2 doplniť právnu úpravu týkajúcu sa doručenia písomnosti elektronickými prostriedkami o okamih skutočného doručenia od jej odoslania 
na elektronickú adresu. 
Odôvodnenie: Vzhľadom na absentujúcu právnu úpravu odporúčam upraviť okamih skutočného doručenia písomnosti elektronickými prostriedkami, nakoľko v danom prípade 
sa doklad o nedoručenej zásielke odosielateľovi nevracia, a to aj s poukazom na platné znenie § 45 ods. 4 Občianskeho súdneho poriadku. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 113  
Odporúčam § 113 doplniť o bližšiu právnu úpravu procesnej lehoty určenej podľa hodín. 
Odôvodnenie: Odporúčam zvážiť doplnenie začiatku a konca plynutia lehoty určenej podľa hodín. 
 	O 	N 	predkladateľ navrhovanej pripomienke nevyhovuje, nakoľko je príliš kazuistická a určenie lehoty podľa hodín v praxi nevykazuje žiadne aplikačné problémy. 	
MPSVR SR 	K § 133 ods. 2 
Odporúčam v § 133 ods. 2 slová „ostatným subjektom do vlastných rúk, pokiaľ neboli prítomné na pojednávaní, na ktorom došlo k zmene“ nahradiť slovami „subjektom, 
ktoré neboli prítomné na pojednávaní, na ktorom došlo k zmene, do vlastných rúk“. 
Odôvodnenie: Vzhľadom na skutočnosť, že okruh subjektov, ktorým súd doručuje 
do vlastných rúk uznesenie o pripustení zmeny žaloby je dostatočne vymedzený slovami „neboli prítomné na pojednávaní, na ktorom došlo k zmene“, považujeme slovo „ostatným“ 
za nadbytočné. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K čl. 203 ods. 3  
Odporúčam v § 203 ods. 3 za slovo „výpovede“ vložiť slovo „svedka“ a slová „zákaze výpovede“ nahradiť slovami „zachovávaní mlčanlivosti pri výpovedi svedka“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Spresnenie textu vzhľadom na nadpis 
§ 193 a 195 návrhu. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 210 ods. 1 
Odporúčam v § 210 ods. 1 k náležitostiam rozsudku doplniť poučenie súdu o súde príslušnom na podanie odvolania. 
Odôvodnenie: Vzhľadom na znenie § 354 ods. 4 odporúčam doplniť náležitosti rozsudku o vyššie uvedené poučenie, a to v záujme odstránenia nepriaznivých následkov v dôsledku pochybenia súdu pri poučení o súde príslušnom na podanie odvolania. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 228 
Odporúčam v § 228 v nadpise za slovo „Právoplatnosť“ vložiť slovo „uznesení“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	v jednotnom čísle. 	
MPSVR SR 	K § 254  
Odporúčam v § 254 zaviesť obligatórne doručenie platobného rozkazu do vlastných rúk žalovaného bez možnosti náhradného doručenia. 
Odôvodnenie: S poukazom na platné znenie § 173 ods. 1 Občianskeho súdneho poriadku odporúčam zvážiť vylúčenie fikcie doručenia v prípade platobného rozkazu, a to najmä 
s prihliadnutím na skutočnosť, že procesne sa jedná o skrátené konanie, ako aj na závažnosť dôsledkov skončenia konania bez ďalšieho prejednania veci. 
 	O 	A 	doručovanie platobného rozkazu bolo precizované v zmysle pripomienky. 	
MPSVR SR 	K § 255 ods. 1 
Odporúčam v § 255 ods. 1 druhú vetu upraviť v tom zmysle, aby bolo zrejmé, že ustanovenie § 121 sa nepoužije iba v súvislosti s absenciou vecného odôvodnenia. 
Odôvodnenie: Poukazujem na ustanovenia o vydaní platobného rozkazu (§ 253 návrhu), 
kde ustanovenie § 121 môže byť použité. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 263 
Odporúčam v § 263 slová „nemusí obsahovať odôvodnenie“ nahradiť slovami „musí byť odôvodnený uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalovaného“. 
Odôvodnenie: Aj keď nejde o meritórny výrok vo veci samej po vykonaní dokazovania a právneho posúdenia veci, je potrebné, aby kontumačný rozsudok bol odôvodnený aspoň uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalovaného. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 267 písm. a) 
Odporúčam v § 267 písm. a) slovo „žalovaný” nahradiť slovom „žalobca“. 
Odôvodnenie: Predmetné ustanovenie sa týka rozsudku pre zmeškanie žalobcu 
a nie žalovaného. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 268 
Odporúčam v § 268 slová „nemusí obsahovať odôvodnenie“ nahradiť slovami „musí byť odôvodnený uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalobcu“. 
Odôvodnenie: Aj keď nejde o meritórny výrok vo veci samej po vykonaní dokazovania a právneho posúdenia veci, je potrebné, aby kontumačný rozsudok bol odôvodnený aspoň uvedením dôvodov, pre ktoré došlo k zmeškaniu žalobcu. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo prepracované. 	
MPSVR SR 	K tretej časti druhej hlave druhému dielu - Antidiskriminačné spory  
Odporúčam, aby v tretej časti druhej hlave druhom diely – Antidiskriminačné spory 
bol zohľadnený princíp tzv. obráteného (preneseného) dôkazného bremena, v zmysle § 11 ods. 2 zákona č. 365/2004 Z. z. rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) v znení neskorších predpisov. 
Odôvodnenie: Potreba zosúladenia so zákonom č. 365/2004 o rovnakom zaobchádzaní 
v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) v znení neskorších predpisov. V zmysle § 11 ods. 2 uvedeného zákona je žalovaný povinný preukázať, že neporušil zásadu rovnakého zaobchádzania, ak žalobca oznámi súdu skutočnosti, z ktorých možno dôvodne usudzovať, 
že k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania došlo. 

 	O 	A 	explicitne bola zdôraznená priorizácia antidiskriminačného zákona, z dôvodu legislatívnej techniky vyjadrená ako: predpisy o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou. 	
MPSVR SR 	K § 299 
Odporúčam, aby možnosť zastupovania v prípade žaloby podľa antidiskriminačného zákona, v prípade antidiskriminačného sporu bola rozšírená o iné organizácie, ktorých cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou. 
Odôvodnenie: Z dôvodu potreby zosúladenia s antidiskriminačnými smernicami Európskej únie a zákonom č. 365/2004 o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) 
v znení neskorších predpisov; v zmysle § 10 ods. 1 uvedeného zákona v konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnaného zaobchádzania sa účastník môže dať zastupovať 
aj právnickou osobou, ktorej takéto oprávnenie priznáva osobitný zákon alebo ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 299 a 308 
Odporúčam jednoznačne ustanoviť, v prípade antidiskriminačných sporov a pracovnoprávnych sporov, že ustanovenia prvej časti, piatej hlavy, piateho oddielu (Zastúpenie na základe plnomocenstva) tým nie sú dotknuté. 
Odôvodnenie: Je potrebné, aby ustanovenia o zastúpení na základe plnomocenstva boli uplatňované aj v antidiskriminačných sporoch a v pracovnoprávnych sporoch. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 307 
Odporúčam v § 307 slová „a iných obdobných vzťahov“ nahradiť slovami „a iných obdobných pracovných vzťahov“. 
Odôvodnenie: Zákonník práce ustanovuje štyri druhy pracovnoprávnych vzťahov, a to: 
- pracovný pomer, ktorý sa zakladá písomnou pracovnou zmluvou, 
- pracovnoprávny vzťah založený písomnou dohodou o vykonaní práce, 
- pracovnoprávny vzťah založený písomnou dohodou o pracovnej činnosti a 
- pracovnoprávny vzťah založený písomnou dohodou o brigádnickej práci študentov. 
Pod obdobným pracovným vzťahom sa rozumie napríklad štátnozamestnanecký pomer, služobný pomer a členský pomer k družstvu, súčasťou ktorého je aj pracovný vzťah. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 311 
Odporúčam v § 311 sa na konci pripojiť túto vetu: „Ustanovenia o sudcovskej koncentrácii 
sa nepoužijú.“ 
Odôvodnenie: Odporúčam, aby sa ustanovenia o sudcovskej koncentrácii (§ 144 návrhu) nepoužili obdobne ako je to ustanovené napríklad v § 287 a v § 303. Povaha individuálneho pracovnoprávneho sporu a postavenie zamestnanca ako slabšej strany právneho 
i procesnoprávneho vzťahu by mali vylúčiť uplatnenie prísnej koncentrácie konania typickej pre všeobecné sporové konanie. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K nadpisu tretej hlavy v tretej časti 
Odporúčam v nadpise tretej hlavy v tretej časti slová „NEODKLADNÉ, ZABEZPEČOVACIE A INÉ OPATRENIA SÚDU“ nahradiť slovami „NEODKLADNÉ OPATRENIA, ZABEZPEČOVACIE OPATRENIA A INÉ OPATRENIA SÚDU“. 
Zároveň odporúčam v nadpise prvého dielu, tretej hlavy v tretej časti za slovo „Neodkladné“ vložiť slovo „opatrenia“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 316 ods. 2 písm. e) 
Odporúčam v § 316 ods. 2 písm. e) slovo „nevstupoval“ nahradiť slovom „nevstupovala“ a slovo „podozrivý“ nahradiť slovom „podozrivá“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 316 ods. 2 písm. e) 
Odporúčam zvážiť vyčlenenie ustanovení týkajúcich sa neodkladného opatrenia podľa § 316 ods. 2 písm. e) zo sporového civilného poriadku a včleniť ich do civilného mimosporového poriadku. 
Odôvodnenie: Upozorňujem, že neodkladné opatrenie podľa § 316 ods. 2 písm. e) návrhu (nevstupovať dočasne do domu alebo bytu, v ktorom býva osoba vo vzťahu ku ktorej je osoba dôvodne podozrivá z násilia) poskytuje ochranu obetiam násilia. Rozhodujúcou okolnosťou pre umiestnenie predmetného neodkladného opatrenia má byť povaha práva ním chráneného. Neodkladná ochrana obete násilia nemá charakter sporu. 
 	O 	N 	neodkladné opatrenie nevstupovať dočasne do domu alebo bytu môže mať sporový charakter, preto predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii v CSP 	
MPSVR SR 	K § 334 
Odporúčam znenie § 334 preformulovať v tom zmysle, aby bolo jednoznačne zrejmé, 
že náhrada škody a inej ujmy sa nevzťahuje na prípady kedy súd neodkladné opatrenie zruší vzhľadom na to, že dôvody, pre ktoré bolo nariadené, pominuli. 
Odôvodnenie: V záujme predchádzania interpretačným nezrovnalostiam by bolo vhodné jasne ustanoviť, že pokiaľ je neodkladné opatrenie zrušené z uvedeného dôvodu (splnilo svoj účel a dôvody na jeho nariadenie pominuli), nie je možné uplatniť nárok na náhradu škody a inej ujmy podľa § 334. 
 	O 	N 	predkladateľ pokladá túto úpravu za komplexne upravujúcu modality zániku predbežného opatrenia, ktoré vedú k zodpovednosti za škodu, ktorá vznikla neodkladným opatrením 	
MPSVR SR 	K § 343 ods. 4 
Odporúčam v § 343 ods. 4 za slovo „náhrada“ vložiť slová „škody alebo“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 349 ods. 1 písm. d) a e) a § 449 ods. 2 
Odporúčam v § 349 ods. 1 písm. d) a e) za slovo „neodkladného“ doplniť slovo „opatrenia“. 
Zároveň odporúčam v § 449 ods. 2 za slovo „neodkladných“ vložiť slovo „opatreniach“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 352 ods. 1 a § 414 
Odporúčam v § 352 ods. 1 a v § 414 na konci vety vložiť slová „podľa § 71“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Zosúladenie textu s § 390 návrhu. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 355 
Odporúčam v § 355 slová „odvolacie dôvody a odvolací návrh“ nahradiť slovami „z akých dôvodov sa rozhodnutie považuje za nesprávne (odvolacie dôvody) a čoho sa odvolateľ domáha (odvolací návrh)”. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Zosúladenie textu s § 417 návrhu. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 358 písm. b) 
Odporúčam v § 358 písm. b) za slovo „alebo“ vložiť slovo „nesprávneho“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 362 ods. 2 
Odporúčam v § 362 ods. 2 za slovo „späťvzatie“ vložiť slovo „žaloby“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 383 ods. 1 
Odporúčam v § 383 ods. 1 za slovo „potvrdzuje“ vložiť slovo „rozsudok“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 387  
Odporúčam v § 387 za slovami „platobný rozkaz“ vypustiť čiarku a slová „rozkaz 
na plnenie“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Rozkaz na plnenie predložený návrh neupravuje. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 393 
Odporúčam v § 393 za slovo „právoplatnosti“ vložiť slovo „rozhodnutia“ a za slovo „podať“ vložiť slová „žalobu na obnovu konania“. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 395  
Odporúčam § 395 terminologicky zosúladiť s § 355 a § 417 návrhu. 
Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. Potreba zosúladenia terminológie. 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K § 426 ods. 2 
Odporúčam § 426 ods. 2 upraviť v tom, zmysle, aby pre dovolacie konanie bola prípustná zmena v okruhu účastníkov konania počas dovolacieho konania, ak dôjde napríklad 
k prechodu práv a povinnosti z pracovnoprávnych vzťahov (zmena v subjekte). 
Odôvodnenie: Je potrebné, aby aj pre dovolacie konanie bola prípustná zmena v okruhu účastníkov konania počas dovolacieho konania. Napríklad ak počas dovolacieho konania dôjde k prechodu práv a povinnosti z pracovnoprávnych vzťahov (zmena v subjekte). 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K doložke vybraných vplyvov  
Odporúčam predkladateľovi prehodnotiť sociálne vplyvy predloženého návrhu zákona; v prípade ich identifikácie v doložke vybraných vplyvov je potrebné predložený materiál doplniť o ich zhodnotenie - analýzu sociálnych vplyvov. 
Odôvodnenie: V doložke vybraných vplyvov predkladateľ neidentifikoval žiadny sociálny vplyv, resp. v poznámke pripustil možné nepriame pozitívne sociálne vplyvy návrhu zákona. Som toho názoru, že predložený návrh zákona, ktorého cieľom je zefektívnenie, zjednodušenie, zrýchlenie a zhospodárnenie civilného súdneho procesu, čím sa zabezpečí účinnejšia ochrana práv a oprávnených záujmov fyzických a právnických osôb, 
ako aj ochrana celospoločenských záujmov, predpokladá také sociálne vplyvy (vrátane tých, ktoré sú vyhodnotené v časti A.3. Poznámky), ktoré podľa Aktualizovanej jednotnej metodiky na posudzovanie vybraných vplyvov je potrebné identifikovať a zhodnotiť (postačuje kvalitatívna analýza, ak kvantitatívne hodnotenie nie je možné vykonať). V tejto súvislosti upozorňujem, že jednou zo sledovaných oblastí v rámci sociálnych vplyvov je vplyv 
na prístup k zdrojom, právam, tovarom a službám (časť 4.2. analýzy sociálnych vplyvov). 
 	O 	A 	 	
MPSVR SR 	K predkladacej správe a všeobecnej časti dôvodovej správy 
Zmeny vyplývajúce z pripomienky k doložke vybraných vplyvov (v prípade jej akceptovania) odporúčam premietnuť aj do textu predkladacej správy a všeobecnej časti dôvodovej správy týkajúceho sa hodnotenia vplyvov predloženého návrhu zákona. 
Odôvodnenie: Potreba úpravy vyplýva z Aktualizovanej jednotnej metodiky na posudzovanie vybraných vplyvov. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	Všeobecne 
Beriem na vedomie, že návrh nemá vplyv na rozpočet verejnej správy. V doložke vybraných vplyvov v časti A.3. Poznámky odporúčam vypustiť slová „V tejto etape“, pretože sú nadbytočné. 	O 	A 	 	
MF SR 	Všeobecne 
V doložke vybraných vplyvov žiadam uviesť vplyv na informatizáciu spoločnosti a vypracovať analýzu vplyvov na informatizáciu spoločnosti, pretože zverejňovaním rozsudkov a iných oznámení na webovom sídle súdu sa zavádzajú nové elektronické služby, nemožno preto súhlasiť s tvrdením, že návrh nemá vplyv na informatizáciu spoločnosti.  	Z 	A 	 	
MF SR 	Všeobecne 
Návrh je potrebné zosúladiť s Legislatívnymi pravidlami vlády SR (ďalej len „LPV“) a s ich prílohami [napríklad v čl. 1 a celom texte návrhu slovo „pokiaľ“ nahradiť slovom „ak“, v čl. 11 ods. 3 slovo „spojenou“ vypustiť ako nadbytočné, § 16 zosúladiť s bodom 54 prílohy č. 5 LPV, v § 18 a § 174 ods. 2 slová „s výnimkou“ nahradiť slovom „okrem“, v § 57 slová „nedostatok nie je do rozhodnutia súdu zhojený“ nahradiť inými vhodnými slovami, v § 58 ods. 1 slová „Ak strana“ nahradiť slovami „Ak niektorá zo strán sporu“, v odseku 2 a celom texte návrhu slovo „najmä“ vypustiť alebo nahradiť iným vhodným výrazom a slová „a to“ vypustiť ako nadbytočné, v § 63 ods. 1 slová „V rozsahu, v akom nemá fyzická osoba“ preformulovať napríklad takto: „Ak fyzická osoba nemá“, v § 86 slovo „buď“ vypustiť ako nadbytočné, v § 87 ods. 1 písm. b) uviesť odkaz a poznámku pod čiarou na osobitný právny predpis a v odseku 2 rovnaké slová z písmen uviesť v uvádzacej vete a tiež v § 129, 283, 300, 309, 371, 393, 418 a 427, v § 91 ods. 1, § 208 ods. 3, § 213 ods. 2 a § 386 písm. f) uviesť odkaz a poznámku pod čiarou na osobitný právny predpis, poznámky pod čiarou k odkazom 6 a 18 zosúladiť s bodom 22 prílohy č. 5 LPV, v § 94 ods. 2 slová „sa robí“ nahradiť iným vhodným výrazom alebo znenie preformulovať, v § 158 ods. 3 slová „V prípade, že“ nahradiť slovom „Ak“, § 209 ods. 2 zosúladiť s bodom 57 prílohy č. 5 LPV, v § 248 ods. 2 slovo „vyslúchnutý“ nahradiť slovom „vypočutý“, v § 393 písm. c) slová „§ 386 c)“ nahradiť slovami „§ 386 písm. c)“, v § 325 ods. 3 slová „príslušnému okresnému úradu, katastrálnemu odboru“ nahradiť slovami „katastrálnemu odboru príslušného okresného úradu“, v § 409 písm. d) slovo „prv“ vypustiť ako nadbytočné, v § 424 ods. 1 vypustiť druhýkrát uvedené slová „podľa § 418“ ako nadbytočné, v § 435 písm. e) znenie zosúladiť s uvádzacou vetou, § 451 zosúladiť s bodom 62 prílohy č. 5 LPV]. 	O 	ČA 	Text bol čiastočne preformulovaný na základe vznesenej pripomienky. 
 	
MF SR 	K čl. 4 
V odseku 2 odporúčam vypustiť slová „podľa normy, ktorú by zvolil, ak by bol sám zákonodarcom“. 

V navrhovanom ustanovení interpretačného pravidla nemožno ustanoviť oprávnenie súdu prikloniť sa k použitiu právnej normy, ktorú by zvolil, ak by bol sám zákonodarcom, pretože v systéme delenia štátnej moci je súdna moc nezávislá od zákonodarnej moci; súd nemôže pri výklade právnych noriem vystupovať v úlohe zákonodarcu, ani predpokladať výklad právnej normy z pohľadu zákonodarcu. Takto navrhované znenie je v rozpore s Ústavou SR. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za podstatnú, jej vypustením by sa zmenila koncepcia, na ktorej predkladateľ trvá. Ustanovenie má zamedziť odmienutiu spravodlivosti a má za cieľ riešiť situáciu medzier v práve. 
 	
MF SR 	K čl. 5 
Odporúčam slová „alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva“ vypustiť alebo znenie preformulovať. 

Navrhovaná práva úprava je odôvodnená ako procesný ekvivalent zákazu zneužitia subjektívnych práv, avšak toto odôvodnenie nekorešponduje s navrhovaným znením ustanovenia. Uplatňovanie práva alebo bránenie práva, ktoré neskončí úspešne, nemôže byť zo strany súdu odmietnuté alebo sankcionované, pretože právo domáhať sa zákonom ustanoveným postupom svojho práva na nezávislom a nestrannom súde je garantované v čl. 46 ods. 1 Ústavy SR, a to bez ohľadu na výsledok uplatnenia tohto práva. Rovnako „svojvoľné“ uplatňovanie alebo bránenie práva môže vytvárať priestor pre voľný výklad zo strany súdnej moci a s tým súvisiaci prípadný šikanózny postih. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladtaeľa je znenie ustanovenia zrejmé a nepovažuje za nevyhnutné formuláciu podstatne meniť, hoci ustanovenie bolo precizované. 
 	
MF SR 	K čl. 6 a nasl. 
Odporúčam odstrániť nejednotnosť používania pojmov a namiesto pojmu „procesná strana“ a „strana“ používať jednotne pojem „strana sporu“ v súlade s definíciou tohto pojmu v navrhovanom § 55. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 96 
Znenie odseku 4 žiadam terminologicky zosúladiť s § 7 ods. 1 písm. c) zákona č. 523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a slová „pripadajú štátu“ nahradiť slovami „sú príjmom štátneho rozpočtu“. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 101 
1. Znenie odseku 2 písm. c) je potrebné precizovať, pretože z navrhovaného znenia, ani z dôvodovej správy k tomuto ustanoveniu nie je zrejmé, z akého dôvodu je v prípade príslušníkov Policajného zboru SR upravená možnosť osobitného doručovania prostredníctvom Ministerstva vnútra SR a v prípade colníkov, príslušníkov ozbrojených síl alebo príslušníkov Zboru väzenskej a justičnej stráže takáto možnosť osobitného doručovania absentuje. 

2. V odseku 2 písm. f) odporúčam poslednú vetu pripojiť k časti vety za bodkočiarkou použitím slova „pričom“, pretože pôvodné znenie je legislatívnotechnicky nevhodné. Súčasne odporúčam slovo „trovy“ spresniť a nahradiť slovami „trovy konania“. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 121 
1. V odseku 2 odporúčam slová „V uznesení“ nahradiť slovami „Vo výzve“ a slová „možnosti odmietnuť podanie“ nahradiť slovami „následkov spojených s neodstránením nedostatkov podania“, pretože podľa odseku 1 v prípade nedostatkov podania súd zasiela „výzvu“, v ktorej o ničom nerozhoduje. 

2. V odseku 3 odporúčam za slová „súd podanie“ vložiť slovo „uznesením“, z dôvodu jednoznačnosti, pretože v odseku 4 je ponechaná možnosť uplatniť proti uzneseniu o odmietnutí podania odvolanie. 
 	O 	N 	Súd bude vyzývať na odstránenie nedostatkov uznesením. Súd vždy rozhoduje uznesením, ak nerozhoduje vo veci samej. 	
MF SR 	K § 131 
Znenie odseku 2 odporúčam doplniť aj o možnosť zmeny žaloby v podobe zúženia uplatneného práva, tak ako to predpokladá dôvodová správa (zmenou žaloby sú „akékoľvek zásahy“). 
 	O 	N 	v prípade zúženia uplatneného práva ide o čiastočné späťvzatie žaloby 	
MF SR 	K § 210 
Odporúčam vypustiť znenie odseku 3, pretože podrobnosti o formálnej úprave odôvodnenia rozsudku by nemali byť ustanovené kódexovým predpisom. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva v uvedenej koncepcii, ustanovenie považuje predkladateľ za podstatné. 	
MF SR 	K § 215 
Znenie odseku 3 odporúčam preformulovať za účelom zrozumiteľnosti. Upozorňujem, že v odseku 1 je potrebné jednoznačne ustanoviť, či môže strana sporu doručiť súdu návrh na doplnenie rozsudku len pred jeho právoplatnosťou, pretože súd môže rozsudok z úradnej moci doplniť len, ak tento ešte nenadobudol právoplatnosť. Ak sa lehota na doplnenie rozsudku zjednotí pre súd aj pre stranu sporu, navrhovaný odsek 3 stráca opodstatnenie. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je ods. 3 v navrhovanom znení opodstatnený, pretože upravuje vzťah k právoplatnosti a vykonateľnosti ostatných výrokov.  	
MF SR 	K § 233, 234 a § 240 ods. 2 
Odporúčam slovo „rozhodnutie“ nahradiť slovom „uznesenie“ vo všetkých gramatických tvaroch, pretože podľa § 229 ods. 1, proti uzneseniu súdu prvej inštancie vydanému súdnym úradníkom, ktoré sa doručuje, je prípustná sťažnosť, ak ju zákon nevylučuje. Návrh nepozná inú formu rozhodnutia, ktorá je napadnuteľná sťažnosťou, preto je potrebné v predmetných ustanoveniach uvádzať slovo „uznesenie“. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 237 
Navrhované znenie odporúčam preformulovať napríklad takto: „Včas podaná sťažnosť má odkladný účinok.“, pretože podľa navrhovaného ustanovenia, pri včas podanej sťažnosti uznesenie nenadobudne právoplatnosť v budúcnosti. Odkladný účinok spôsobuje odklad právoplatnosti uznesenia a neznemožňuje nadobudnutie právoplatnosti uznesenia v budúcnosti. 
 	O 	N 	Uvedené doplnenie by bolo nadbytočné, nakoľko účinky jednoznačne vyplývajú z navrhovaného znenia. 	
MF SR 	K § 251 
V odseku 2 je potrebné preformulovať slová „po právoplatnosti veci“, pretože právoplatnosť je vlastnosťou rozhodnutia, a nie predmetu konania. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 316 ods. 1 a § 335 ods. 1 
Slová „exekúcia bude ohrozená“ odporúčam preformulovať tak, aby bolo zrejmé, že ide o ohrozenie exekúcie konkrétneho peňažného plnenia (resp. peňažnej pohľadávky podľa § 335 ods. 1), nie o ohrozenie akejkoľvek exekúcie vo všeobecnosti. 
 	O 	N 	Teleologickým výkladom možno jednoznačne určiť že ide o exekúciu konkrétneho plnenia vo vzťahu k nariadeniu neodkladného opatrenia. 	
MF SR 	K § 387 
Odporúčam na konci vypustiť slová „rozkaz na plnenie“, pretože inštitút rozkazu na plnenie predmetný návrh neupravuje. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 390 
Odporúčam za slovo „podať“ vložiť slovo „aj“ a za slovo „stranou“ vložiť slová „sporu podľa § 389“, aby bolo zrejmé, že žalobu na obnovu konania môže podať iba intervenient, ktorý tvoril nerozlučné spoločenstvo so stranou sporu, v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 392 
Navrhované znenie odporúčam doplniť o trojročnú objektívnu lehotu na podanie žaloby na obnovu konania, v nadväznosti na dôvodovú správu, ktorá ustanovenie objektívnej trojročnej lehoty od právoplatnosti rozhodnutia súdu na podanie žaloby na obnovu konania v ustanovení § 392 návrhu predpokladá. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	K § 401 ods. 2, § 404 ods. 2 a § 432 ods. 2 
Odporúčam slová „právne účinky napadnutého rozhodnutia“ nahradiť slovami „právoplatnosť a vykonateľnosť napadnutého rozhodnutia“. 

Podľa právnej teórie, ako aj judikatúry súdov, právoplatnosť a vykonateľnosť rozhodnutia nie sú účinkami rozhodnutia, ale vlastnosťami rozhodnutia, čo je zároveň definované v ustanoveniach § 216 a § 222 ods. 1 návrhu. 
 	O 	ČA 	Text bol upravený v zmysle pripomienky 
 	
MŠVVaŠ SR 	Čl. 18 
Na konci je potrebné vypustiť podtržník. 	O 	N 	Zrejme ide o chybu zobrazenia na strane pripomienkujúceho subjektu - chybu neevidujeme. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 4 
Odporúčame za slovo „veci“ vložiť čiarku a slová „ktoré nie sú uvedené v § 3“. 	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje za nevyhnutné doplniť ustanovenie v zmysle pripomienky.  	
MŠVVaŠ SR 	§ 10 ods. 1 
Odporúčame spresniť, či súd postúpi spor po právoplatnom zastavení konania. 	O 	N 	predkladateľ nepovažuje za nevyhnutné doplniť ustanovenie v zmysle pripomienky.  	
MŠVVaŠ SR 	§ 37 ods. 1 
Odporúčame zvážiť použitie slova „neodkladne“ a „bezodkladne“ tak, aby bola terminológia celého textu jednotná. Len v § 320 ods. 2 je použité slovo „bezodkladne“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 38 ods. 3 
Odporúčame na konci pripojiť slová „alebo veľký senát“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 45 ods. 3 
Odporúčame doplniť, kto pridelí spor inému sudcovi, keď je vylúčený predseda súdu (zrejme podpredseda súdu, ktorý rozhoduje o vylúčení predsedu súdu). 	O 	N 	Riešenie situácie je zrejmé, čo vyplýva i z pripomienky pripomienkujúceho subjektu. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 45 ods. 3, poznámka pod čiarou k odkazu 2 
Odporúčame doplniť slová „v znení neskorších predpisov“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 46 
Odporúčame spresniť, kto koná podľa tohto ustanovenia, ak je vylúčený predseda súdu. 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je riešenie situácie zrejmé, vyplýva z logického a systematického výkladu. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 47 ods. 2 
Odporúčame vypustiť slová „podľa § 119“; tento odkaz sa nenachádza ani v § 76 ods. 3, v 88 ods. 3, či § 124 ods. 1. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 66 
Odporúčame za slovo „prostredia“ vložiť aspoň príkladmý výpočet, napr. slovami „najmä pracovného“. 	O 	N 	predkladateľ sa vyhýba príliš kazuistickej úprave 	
MŠVVaŠ SR 	§ 84 ods. 3, § 418 
Odporúčame zvážiť pojem „vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa“. 

Vzhľadom na skutočnosť, že vysokoškolské vzdelanie sa získava osobitne v prvom stupni a osobitne v druhom stupni, pričom zákon o vysokých školách nevyžaduje aby vzdelanie v oboch stupňoch bolo v tom istom študijnom odbore, môžu nastať prípady, ak osoba získa vysokoškolské vzdelanie prvého stupňa v študijnom odbore „manažment“ a vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v študijnom odbore „právo“. Zároveň nie je jednoznačné, aké vzdelanie rozumieť pod pojmom „právnické“, berúc do úvahy, že vysokoškolské vzdelanie sa podľa zákona o vysokých školách získava v konkrétnom študijnom odbore. Okrem toho pre prvý a druhý stupeň sa vysokoškolské vzdelanie získava v študijnom odbore „právo“, samostatne v druhom stupni je od roku 2012 možné aj v študijnom odbore „kánonické právo“. 

Na základe uvedeného dávame na zváženie doplnenie nového odseku a následnú úpravu ustanovení zmieňujúcich právnické vzdelanie (a to aj v Správnom súdnom poriadku § 25, § 48 ods. 1, § 50 ods. 2, § 444 ods. 1 a § 475 ods. 1). Príslušný odsek odporúčame v znení: 

(4) Na účely tohto zákona sa tým, kto má právnické vzdelanie rozumie fyzická osoba spĺňajúca podmienku podľa osobitného predpisu.x) 

Poznámka pod čiarou k odkazu x) znie: 
"x) § 1 ods. 3 písm. b) zákona č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 335/2012 Z. z." 	Z 	ČA 	MS SR akceptovalo pripomienku tak, že sa v spoločných ustanoveniach zavedie, čo sa považuje za právnické vzdelanie druhého stupňa tak, ako je to upravené v zákone o advokácii. Tým sa vyhovie pripomienkam v oboch prípadoch. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MŠVVŠ SR s riešením súhlasí, rozpor je odstránený.  	
MŠVVaŠ SR 	§ 100 ods. 1, poznámka pod čiarou k odkazu 7 
Odporúčame pripojiť slová „v znení zákona č. 214/2014 Z. z.“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 121 ods. 1 
Odporúčame za slovo „súd“ vložiť – v zmysle odseku 2 – slovo „uznesením“. 	O 	N 	súd bude vyzývať na odstránenie nedostatkov uznesením. Súd vždy rozhoduje uznesením, ak nerozhoduje vo veci samej. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 125 ods. 1 
Nie je jednoznačné, k čomu sa viaže slovo „prípadne“. Ak k trvalému pobytu, v zmysle návrhu ustanovenia je postačujúce označenie strany menom, priezviskom a dátumom narodenia. Je takéto označenie postačujúce na jednoznačné identifikovanie strany? Zároveň odporúčame zo súčasnej právnej úpravy zachovať pri označení aj uvedenie štátneho občianstva, a to v prípadoch, ak nejde o občanov SR, aby bolo možné už z podania identifikovať, či ide o spor s medzinárodným prvkom. 	O 	ČA 	ustanovenie bolo prepracované. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 131 ods. 2 
Odporúčame (v kontexte návrhu § 136) doplniť vetu v znení: „Návrh, ktorým sa zužuje uplatnené právo sa nepovažuje za zmenu žaloby; takýto návrh je vzatím časti žaloby späť.“ 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je návrh zmeny kazuistický a jeho obsah možno bez problémov vyvodiť z navrhovaného znenia. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 149, 149 
Odporúčame poznámky pod čiarou uvádzať na strane, na ktorej sa nachádza odkaz na túto poznámku. 	O 	A 	Predkladateľ postupoval v zmysle legislatívnych pravidiel vlády. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 154 ods. 2 
Odporúčame za slovo „prerušené“ doplniť slová „na návrh podľa odseku 1“. Inak by mohlo toto ustanovenie byť vnímané aj vo vzťahu k § 153. 	O 	N 	navrhovaná zmena by priniesla zbytočný formalizmus textu, systematickým výkladom zákona možno jednoznačne určiť že § 154 ods. 2 sa vzťahuje len na prerušenie podľa § 154 ods. 1. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 156 ods. 1 
Odporúčame za slovo „prekážka“ vložiť slová „podľa § 153 ods. 1“. 	O 	N 	navrhovaná zmena by priniesla zbytočný formalizmus textu. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 158 ods. 1 
Je potrebné doplniť slovo „s“ pred slovom „prílohami“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 161 ods. 2, § 170 ods. 2 
Máme za to, že ustanovenia kolidujú s § 139 ods. 1. Podľa § 139 sa súd o zmier musí pokúsiť vždy, podľa § 161 a 170 „ak je to možné a účelné“. Zároveň tieto ustanovenia možno považovať za duplicitné s § 139. 	O 	N 	Ide o zásadu, ktorá je príznačná pre celé konanie pred súdom, preto sa v návrhu uvádza jednak pri inštitúte zmieru, ako aj pri fakultatívnom predbežnom prejednaní sporu a aj pri pojednávaní.  	
MŠVVaŠ SR 	§ 167 ods. 2 
Odporúčame doplniť aj bankové tajomstvo. 	O 	ČA 	Bankové tajomstvo bolo subsumované pod skutočnosti chránené podľa osobitných predpisov - aj s odkazom na poznámku pod čiarou. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 170 ods. 1 
Máme za to, že v časti týkajúcej sa jedného pojednávania ide o duplicitu s § 148 ods. 1. 	O 	N 	Ustanovenia upravujú podobnú povinnosť s odlišnosťou, že § 148 ods. 1 upravuje postup súdu v konaní a § 170 ods. 1 vedenie pojednávania 	
MŠVVaŠ SR 	§ 172 ods. 2 
Máme za to, že v časti týkajúcej sa nespornosti tvrdení ide o duplicitu s § 162 ods. 1. 	O 	N 	Súd postupuje podľa § 172 ods. 2 druhá veta len v prípade, ak tak ešte nepostupoval pri predbežnom prejednaní sporu  	
MŠVVaŠ SR 	§ 174 ods. 2 
Nakoľko subjektom konania je aj svedok, resp. znalec, nie je jasné ako je možné od týchto subjektov spravodlivo žiadať, aby sa v prípade nepriaznivého zdravotného stavu dali zastúpiť pri výsluchu. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 174 ods. 2 
Dávame do pozornosti, že môžu nastať interpretačné rozdiely pojmu „krátko“. 	O 	N 	Predkladateľ sa pridržiava koncepcie arbitrárneho poriadku, v zmysle ktorej je na úvahe súdu ako posúdi včasnosť úkonov strán. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 192 ods. 1, poznámka pod čiarou k odkazu 14 
Odporúčame vložiť slová „v znení zákona č. 58/2014 Z. z.“. 	O 	A 	poznámka pod čiarou bola vypustená. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 198 
Odporúčame spresniť pojem „orgán“, predpokladajúc, že ide o orgány verejnej správy, napr. v kontexte ďalšieho textu ustanovenia slovami „odborne spôsobilého orgánu verejnej správy“. 	O 	ČA 	ustanovenie bolo preformulované. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 199 ods. 2 
Odporúčame vložiť druhú vetu v znení: „Súd nesmie znalcovi položiť otázky, ktorých zodpovedanie by vyžadovalo právne posúdenie veci.“ 	O 	ČA 	Obsah pripomienky je zahrnutý v § 199 ods. 2 v časti vety za bodkočiarkou. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 213 ods. 2 
Odporúčame za slová „osobitného predpisu“ vložiť odkaz s poznámkou pod čiarou. 	O 	A 	ustanovenie bolo prepracované 	
MŠVVaŠ SR 	§ 250 
Je potrebné za slovo „dokazovanie“ vložiť čiarku. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 261 písm. b) 
Odporúčame za slovo „uznesení“ vložiť slová „podľa písmena a)“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 261 písm. c) 
Odporúčame slová „toto uznesenie“ nahradiť slovami „uznesenie podľa písmena a)“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 267 písm. a) 
Je potrebné slovo „žalovaný“ nahradiť slovom „žalobca“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 279 
Je potrebné slovo „žalovaného“ nahradiť slovom “žalobcu“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 307 
Predpokladáme, že ustanovenia o pracovnoprávnych sporoch sa majú vzťahovať aj na spory o určenie neplatnosti skončenia pracovného pomeru. V takom prípade je otázna vhodnosť označenia strany ako „zamestnanec“, vzhľadom na to, že počas konania na súde o zamestnanca nejde, nakoľko ide o osobu, ktorej pracovný pomer bol skončený (a až súd rozhodne, či platne alebo nie). 	O 	N 	teleologickým výkladom možno jednoznačne určiť kto je stranou sporu pri určení neplatnosti skončenia pracovného pomeru. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 316 ods. 2 písm. e) 
Gramaticky, ak je v predvetí slovo „strana“, ustanovenie nemôže byť formulované v mužskom rode. Zároveň ustanovenie anticipuje, že situácia môže nastať len vo vzťahu k mužovi – násilníkovi. Hoci je to málo pravdepodobné, poukazujeme na to, že nie je možné vylúčiť ani prípad, v ktorom by išlo o násilníčku – ženu. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 321 ods. 3 
Medzi slovami „nezakladá“ a „právoplatné“ sa namiesto medzery nachádza chybný znak. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 323 ods. 3 
Nie je jasné kde a ako a na ako dlho má byť rozsudok uverejnený. Zároveň máme za to, že ak by išlo o jeho zverejnenie na webovom sídle (napr. Ministerstva spravodlivosti SR), s takým zverejnením by neboli spojené trovy. Tým, že sa ustanovenie nevzťahuje na neodkladné opatrenie ale na rozsudok dávame na zváženie zaradenie ustanovenia do § 323 z hľadiska systematiky. 	O 	N 	Predkladateľ po zvážení tejto pripomienky zotrváva na navrhovanej koncepcii. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 325 ods. 3 
Dávame na zváženie uvedenie katastrálneho odboru, nakoľko je neštandardné v predpise označiť popri orgáne aj jeho organizačnú zložku (najmä berúc do úvahy, že existencia a označenie organizačných zložiek orgánov nie je vecou zákonnej úpravy ale vecou vnútorných predpisov toho-ktorého orgánu). 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 330 ods. 2 
Odporúčame za slovo „výroku“ vložiť slová „uznesenia podľa odseku 1“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 338 písm. a) 
Ustanovenie sa vzťahuje na „tovar alebo vzorku tovaru“, neupravuje však prípady, ak k porušovaniu alebo ohrozovaniu práva duševného vlastníctva dochádza niečím (hmotným či nehmotným), čo nie je tovarom. 	O 	N 	Systematickým výkladom možno pod pojem tovar zahrnúť široké spektrum predmetov, čím môže dochádzať k porušovaniu práva duševného vlastníctva. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 357 ods. 1 písm. g) 
Čiarka na konci je podčiarknutá. 	O 	N 	čiarka na konci písm. g) nie je podčiarknutá, ide zrejme o nedorozumenie. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 359 ods. 2 
Odporúčame pre nadbytočnosť vypustiť slovo „však“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 365 ods. 4 
Sú slová „§ 358“ podčiarknuté. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 367 
Odporúčame jeho preformulovanie v znení: „Ak odvolanie smeruje proti uzneseniu, proti ktorému nie je prípustné, a zároveň bolo podané aj voči rozhodnutiu vo veci samej, odvolanie sa predloží odvolaciemu súdu až po vydaní rozhodnutia vo veci samej.“ 
 	O 	N 	formulácia bola zmenená tak, aby konvenovala koncepcii návrhu zákona. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 370 ods. 2 
Odporúčame jeho preformulovanie v znení: „Na odvolacie konanie sa nevzťahujú ustanovenia § 73.“ 	O 	ČA 	akceptované tak, že slovo "nevzťahujú" bolo zmenené za "nepoužijú". 	
MŠVVaŠ SR 	§ 376 ods. 3, § 393 písm. c), § 410 ods. 2 
Bodka na konci je podčiarknutá. 	O 	N 	uvedenú chybu neevidujeme. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 386 písm. b) 
Odporúčame slovo „stranu“ nahradiť slovom „žalobcu“, nakoľko predpokladáme, že priaznivejšie rozhodnutie sa má týkať osoby, ktorá žalobu na obnovu konania podáva. 	O 	N 	pojmológia predkladateľa je zvolená zámerne, keďže musí ísť o stranu pôvodného konania. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 404 
Odporúčame jeho preformulovanie do písmen v znení: 
„Právoplatnosťou rozsudku o povolení obnovy konania sa odkladajú 
a) vykonateľnosť napadnutého rozhodnutia a 
b) právne účinky napadnutého rozhodnutia; právne vzťahy niekoho iného než strany nemôžu byť týmto dotknuté.“ 	O 	ČA 	Text pripomienkovaného ustanovenia bol prepracovaný s dôrazom na rozdiel medzi rozhodnutiami, ktoré ukladajú plniť a tými, ktoré takú povinnosť neukladajú. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 406 
Nie je jasné čo v prípade, ak sa navrhuje napadnuté rozhodnutie zrušiť, resp. za akých okolností ho súd zruší. 	O 	N 	Súd, ktorý koná o žalobe na obnovu konania vždy rozhodne o zamietnutí návrhu na zmenu rozhdnutia alebo napadnuté riozhodnutie zmení. Toto ustanovenie nespôsobovalo problémy ani v súčasnej úprave OSP § 235. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 414 
Odporúčame zjednotiť s ostatnými ustanoveniami odkazujúcimi na nerozlučné spoločenstvo (napr. § 390), t.j. alebo odkazovať na § 71 všade alebo nikde. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 433 
Z dôvodu jednoty terminológie ustanovení o dovolaní odporúčame slová „najvyšší súd“ nahradiť v oboch odsekoch slovami „dovolací súd“. 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	§ 440 
Odporúčame slovo „môže“ nahradiť slovami „je oprávnený“. 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je ustanovenie legislatívno - technicky bezproblémové. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 443 
Odporúčame za slovo „doručí“ vložiť slovo „stranám“. 	O 	N 	Súd musí sám ustáliť okruh subjektov, ktorým sa rozhodnutie doručuje.  	
MŠVVaŠ SR 	vlastný materiál, všeobecne 
Z dôvodu vyššej zrozumiteľnosti odoprúčame doplniť relevantné odkazy na príslušné ustanovenia zákona č. 305/2013 Z. z. o e-Governmente (napr. pri § 117). 	O 	ČA 	V niektorých prípadoch boli doplnené poznámky pod čiarou, ale predkladateľ sa snažil zachovať zásadu, že predpisy kódexového typu by nemali obsahovať priveľa poznámok pod čiarou. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 153 ods. 1 písm. b) 
Vzhľadom na terminológiu Ústavy SR a zákona č. 38/1993 Z. z. odporúčame slová "sú v rozpore" nahradiť slovami "nie sú v súlade". 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo prepracované, predmetná časť bola nahradená odkazom na zákon o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov.  	
MŠVVaŠ SR 	§ 153 ods. 1 písm. c) 
Vzhľadom na to, že vnútoroštátny súd doručuje návrhy priamo Súdnemu dvoru EÚ, zástupcovi SR pred súdmi EÚ, odporúčame slová "uznesenie o návrhu" nahradiť slovami "rovnopis uznesenia o návrhu". Zároveň dávame na zváženie definovanie povinnosti ako "bezodkladne", resp. "spolu so zaslaním návrhu na začatie prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru Európskej únie". 	O 	N 	Je v rozpore so zámerom predkladateľa, aby bol text zákona stručný a prehľadný. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 185 ods. 1 
Vzhľadom na terminológiu Ústavy SR a zákona č. 38/1993 Z. z. odporúčame slová "je v rozpore" nahradiť slovami "nie je v súlade". 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo prepracované, predmetná časť bola nahradená odkazom na zákon o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov  	
MŠVVaŠ SR 	§ 185 ods. 1 
V súlade so schváleným legislatívnym zámerom zákona odporúčame doplniť viazanosť súdu aj rozhodnutiami Súdneho dvora EÚ, minimálne v rozsahu uvádzaom dôvodovou správou, pokiaľ ide o rozhodnutia v prejudiciálnych konania v prípade, ak sa na Súdny dvor EÚ sám obrátil s prejudiciálnou otázkou, ako aj v prípade rozhodnutí o neplatnosti právneho aktu EÚ. V tejto súvislosti zároveň upozorňujeme na jeden z dôvodov na obnovu konania [§ 386 písm. e)], kde rozpor s rozhodnutím EÚ nie je nijako limitovaný časovo ani typom konania, resp. jeho účastníkmi. 	O 	N 	Predklateľ zotrváva na predloženej formulácii zdôvodnenej v dôvodovej správy k predmetnému ustanoveniu. 	
MŠVVaŠ SR 	§ 218 
S ohľadom na súčasné znenie OSP odporúčame zachovať záväznosť rozsudku aj pre orgány verejnej moci. 	O 	N 	Rozsudok ako individuálny právny akt je záväzný len pre strany okrem zákonom stanovených výnimiek (napríklad rozsudok o abstraktnej kontrole) 	
MŠVVaŠ SR 	§ 386 
Vzhľadom na osobitnú časť dôvodovej správy k § 186 odporúčame doplniť ďalší dôvod na obnovu konania v znení: 
"x) orgán, do ktorého právomoci rozhodovanie o danej veci patrí, rozhodne až po posúdení veci súdom, pričom rozhodne inak ako vec posúdil súd podľa § 186,". 	O 	N 	Navrhované je už súčasťou dôvodu obnovy konania podľa písm. a) 	
NS SR 	K úvodným ustanoveniam 
Základné princípy nie sú nevyhnutnou súčasťou procesného kódexu, neobsahoval ich napríklad ani Občiansky sporový poriadok – zák. čl. I/1911, resp. zákon č. 142/1950 Sb. o řízení ve věcech občanskoprávních (občanský soudní řád). Aj zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok obsahuje len „Základné ustanovenia“ (§ 1 až 6) charakterizujúce základné pravidlá občianskeho súdneho konania. 
Pokiaľ je predkladateľ toho názoru, že Civilný sporový poriadok (ďalej len „CSP“) predsa len má obsahovať v úvode vymedzenie základných princípov, bolo by vhodné zjednodšiť navrhovaný text a vypustiť tie články, ktoré sú obsiahnuté v jednotlivých paragrafoch CSP (viď napríklad čl. 1 v spojení s § 3). Otázna je tiež vhodnosť definícií obsiahnutých v základných princípoch (napríklad definícia právnej istoty v čl. 2 ods. 2), značne nejasných formulácií („v súlade s ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít“ – čl. 2 ods. 2). Dôkladné a presvedčivé odôvodnenie (čl. 2 ods. 3) má byť nevyhnutnou súčasťou každého rozhodnutia súdu, teda nielen odkláňajúceho sa od iného, skôr vydaného rozhodnutia. Ako nadbytočné sa javia ustanovenia, ktoré upravujú spôsob, ako sa majú vykladať jednotlivé paragrafy CSP (čl. 3). Analógia v procesnom práve, i keď nie je celkom vylúčená, mala by byť chápaná ako výnimočné riešenie situácie odôvodnenej individuálnymi okolnosťami prejednávanej veci, teda nie ako všeobecný a (až) základný princíp sporového konania (viď čl. 4). Článok 4 (konkrétne text "ak takého ustanovenia niet, súd prejedná a rozhodne právnu vec podľa normy, ktorú by zvolil, ak by bol sám zákonodarcom“) pripúšťa, a to nie najvhodnejším spôsobom, že súd ako predstaviteľ súdnej moci bude v sporovom konaní aplikovať takú neexistujúcu normu, ktorú by zvolil, keby bol predstaviteľ zákonodarnej moci). Formulácie „princípy všeobecnej spravodlivosti“ a „rozumné usporiadanie procesných vzťahov zohľadňujúce stav a poznatky právnej náuky a ustálenú rozhodovaciu prax najvyšších súdnych autorít“ sú v značnej miere vágne a zaradené by mali byť skôr do dôvodovej správy alebo budúceho komentára k CSP. I keď možno len oceniť zámer zaradiť do CSP ustanovenia týkajúce sa zneužitia práva (č.l. 5), „slabšej procesnej strany“, prípadne zdravotného stavu a sociálneho postavenia (čl. 6 ods. 2 a 3), je opodstatnený názor, že tento zámer by mal byť vyjadrený nie v základných zásadách, ale v jednotlivých paragrafoch. To isté platí aj o článkoch 7 až 18. 
Ak by mal budúci CSP predsa len obsahovať aj úvodné články definujúce základné princípy (niektoré aspekty) sporového súdneho konania, postačujúce by bolo napríklad nasledovné znenie: 
„Čl. I. 
Tento zákon upravuje postup súdu a osôb zúčastnených na sporovom súdnom konaní tak, aby bola zabezpečená spravodlivá ochrana ohrozených alebo porušených subjektívnych práv, dosiahlo sa naplnenie princípu právnej istoty a aby priebeh a výsledky sporového súdneho konania viedli k úcte k právam a výchove a dodržiavaniu právneho poriadku a právnych úkonov fyzických a právnických osôb. 

Čl. II 
V sporovom súdnom konaní súdy prejednávajú spory a rozhodujú o sporných právach a povinnostiach, ktoré neboli splnené dobrovoľne; dbajú pri tom, aby nedochádzalo k porušovaniu práv a právom chránených záujmov. 

Čl. III 
V sporovom súdnom konaní postupuje súd predvídateľne a v súčinnosti so sporovými stranami tak, aby ochrana práv bola rýchla, účinná a hospodárna. 

Čl. IV 
Ustanovenia tohto zákona treba používať a vykladať tak, aby v sporovom súdnom konaní nedochádzalo k zneužívaniu práv.“. 
 	O 	N 	Základné princípy, na ktorých spočíva tento zákon tvoria rámec výkladových pravidiel, v súlade s ktorými majú byť aplikované a interpretované právne normy Civilného sporového poriadku, predkladateľ ich považuje za dôležitú súčasť kódexov. Princípy boli precizované, avšak opakovanie princípov bolo v tomto prípade zámerom predkladateľa. Zopakovanie niektorých princípov v CMP malo úlohu zvýrazniť tieto princípy aj pre mimopsporvé konanie. 
 	
NS SR 	K § 49 
Navrhujeme takto preformulovať nadpis nad § 49 „Rozhodovanie o námietke zaujatosti“. 
O námietke zaujatosti sa rozhoduje v civilnom sporovom konaní, neexistuje osobitné „konanie o námietke zaujatosti“. 
 	O 	N 	Nadpis sa predkladateľovi javí ako dostatočný a zmysluplný. 
 	
NS SR 	K § 130 
Navrhujeme takto preformulovať: 
„§130 
Zjavne nedôvodná žaloba 
Ak zo skutočností tvrdených v žalobe je po predbežnom právnom posúdení zrejmé, že žaloba je zjavne nedôvodná, súd vyzve žalobcu na späťvzatie žaloby. Za týmto účelom môže súd žalobcu vyslúchnuť.“. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 151 
Navrhujeme takto preformulovať odsek 2: 
„(2) Poučovaciu povinnosť podľa odseku 1 súd nemá, ak je 
a) strana zastúpená advokátom, 
b) stranou právnická osoba a, ktorá má právnické vzdelanie druhého stupňa, alebo 
c) stranou právnická osoba a osoba, ktorá za ňu koná alebo jej zamestnanec má právnické vzdelanie druhého stupňa.“. 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 162 
V odseku 1 navrhujeme na konci tretej vety, za slová „predbežné právne posúdenie veci“ doplniť bodkočiarku a slová „týmto právnym posúdením nie je súd v ďalšom konaní viazaný“. 
 	O 	N 	Uvedené možno spoľahlivo ustáliť aj výkladom slova "predbežné" právne posúdenie. 
 	
NS SR 	K § 181 
Slová „Každý je povinný“ odporúčame nahradiť slovami „Ten, kto nie je stranou,“. 
 	O 	N 	Ustanovenie sa vzťahuje na každého, i na stranu sporu. 
 	
NS SR 	K § 357 
V § 357 ods. 1 navrhujeme takto preformulovať písmeno b): 
„b) súd nesprávnym procesným postupom pred vydaním konečného rozhodnutia znemožnil strane, aby uskutočňovala jej patriace procesné práva,“.  	O 	ČA 	Predkladtaeľ sa stotožnil s pripominekou, terminologicky ju však upravil. 
 	
NS SR 	K § 383 
V § 383 navrhujeme za odsek 3 doplniť nový odsek 4, ktorý bude znieť: 
„(4) Rozsudok odvolacieho súdu obsahuje poučenie o dovolaní, lehote na podanie dovolania, o náležitostiach dovolania a povinnom zastúpení dovolateľa advokátom.“. 
Doterajší odsek 4 návrhu sa označí ako odsek 5. 
 	O 	ČA 	Znenie v plnom rozsahu akceptované, avšak nie v samostatnom odseku, ale v ods. 1. 
 	
NS SR 	K druhej hlave štvrtej časti (OPRAVNÉ PROSTRIEDKY) – OBNOVA KONANIA 
Nadpis druhej hlavy štvrtej časti navrhujeme nahradiť nadpisom „OBNOVA KONANIA“ a slová žaloba o obnovu konania v celom texte vo všetkých tvaroch slovami „obnova konania“ v príslušnom tvare. 

Keďže do návrhu CSP nebola zaradená „žaloba o zmätočnosť“, stratilo opodstatnenie označenie „žaloba o obnovu konania“. Nie je dôvod odkláňať sa od doterajšej, desaťročia zaužívanej terminológie „návrh na obnovu konania“ a „obnova konania“. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa zámerne priklonil k zavedeniu "žaloby na obnovu konania" v súvislsosti s pojmológiou CSP 
 	
NS SR 	K Tretej hlave Štvrtej časti (OPRAVNÉ PROSTRIEDKY) – DOVOLANIE 
K § 408 
1. Navrhované znenie § 408 navrhujeme označiť ako odsek 1 a za slovo „proti“ doplniť slovo „právoplatnému“. 

2. Za odsek 1 navrhujeme pripojiť odsek 2, ktorý bude znieť: 
„(2) ) Dovolanie len proti dôvodom rozhodnutia odvolacieho súdu nie je prípustné.“. 
 	O 	N 	Lehota na podanie dovolania plynie od doručenia oprávnenému subjektu. Môže nastať situácia, že niektorému zo subjektov ešte nebolo rozhodnutie doručené a teda dovolanie by mohlo byť podané predčasne, preto predkladateľ upustil od podmienky právoplatnosti. Obsah 2. pripomienky je obsiahnutý v § 412. 
 	
NS SR 	K § 409 
1. V úvodnej vete odporúčame za slová „rozhodnutiu odvolacieho súdu“ doplniť slová „vo veci samej“. 

2. Súčasne žiadame takto preformulovať písmeno f): 
„f) súd nesprávnym procesným postupom pred vydaním konečného rozhodnutia znemožnil strane, aby uskutočňovala jej patriace procesné práva.“. 
Túto pripomienku považuje najvyšší súd za zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa MS SR a NS SR dohodli na precizácii textu, rozpor je odstránený. 
 	
NS SR 	K § 410 a 411 
Paragrafy 410 a 411 žiadame preformulovať takto: 
„§ 410 
Dovolanie je prípustné proti každému rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktorým bolo skončené konanie vo veci samej, ak rozhodnutie odvolacieho súdu záviselo na vyriešení právnej otázky, 
a) pri riešení ktorej sa odvolací súd odchýlil od ustálenej rozhodovacej praxe dovolacieho súdu, 
b) ktorá ešte nebola vyriešená v rozhodovacej praxi dovolacieho súdu, 
c) ktorá už bola vyriešená v rozhodovacej praxi dovolacieho súdu, avšak veľký senát, ktorému bola vec postúpená podľa § 43 ods. 1, rozhodne, že má byť posúdená inak. 

§ 411 
(1) Dovolanie podľa § 409 a 410 ods. 1 nie je prípustné, ak 
a) napadnutý výrok odvolacieho súdu o peňažnom plnení neprevyšuje desaťnásobok minimálnej mzdy; na príslušenstvo sa neprihliada, 
b) napadnutý výrok odvolacieho súdu o peňažnom plnení v spore s ochranou slabšej strany neprevyšuje trojnásobok minimálnej mzdy; na príslušenstvo sa neprihliada, 
c) je predmetom dovolacieho konania len príslušenstvo pohľadávky a jeho výška v čase začatia dovolacieho konania neprevyšuje sumu podľa písmena a) alebo b). 
(2) Na určenie minimálnej mzdy v prípadoch uvedených v odseku 1 je rozhodujúci deň podania žaloby na súde prvej inštancie.“. 

Túto pripomienku považuje najvyšší súd za zásadnú. 
 	Z 	ČA 	Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa MS SR a NS SR dohdodli na precizácii textu, rozpor je odstránený. 
 	
NS SR 	K § 412 
Vzhľadom na vyššie uvedené pripomienky navrhujeme preformulovať takto: 

„§ 412 
O prípustnosti dovolania podľa predchádzajúcich ustanovení rozhoduje dovolací súd.“. 
 	O 	N 	Prípustnosť dovolania upravuje CSP, prípadne závisí od rozhonutia dovolacieho súdu (§ 412 ods. 1 písm. d). Predkladateľ preto nepovažuje za vhodné upraviť § 412 v zmysle uvedenej pripomienky. 
 	
NS SR 	K § 418 
Z dôvodu väčšej prehľadnosti odporúčame tretiu vetu (ktorá obsahuje výnimku z pravidla) uviesť v samostatnom odseku. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 420 
Na konci navrhujeme doplniť vetu: „Dovolací dôvod sa v takom prípade vymedzí tak, že dovolateľ uvedie, v čom spočíva procesná nesprávnosť, ktorá mala za následok túto vadu.“. 	O 	ČA 	Predkladateľ ustanovenie doplnil v zmysle pripomienky. 
 	
NS SR 	K § 421 a 422 
Navrhujeme takto preformulovať: 
„§ 421 
Dovolanie prípustné podľa § 410 možno odôvodniť iba tým, že rozhodnutie spočíva v nesprávnom právnom posúdení veci. Dovolací dôvod sa v takom prípade vymedzí tak, že dovolateľ uvedie právne posúdenie veci, ktoré pokladá za nesprávne a uvedie, v čom spočíva nesprávnosť právneho posúdenia veci odvolacím súdom. 

§ 422 
(1) Dovolací dôvod nemožno vymedziť tak, že dovolateľ poukáže na svoje podania pred súdom prvej inštancie alebo pred odvolacím súdom. 
(2) Dovolací dôvod možno meniť a dopĺňať len do uplynutia lehoty na podanie dovolania.“. 	O 	ČA 	Predkladateľ ustanovenie upravil v zmysle pripomienky. 
 	
NS SR 	K § 424 
Navrhujem takto preformulovať: 
„§ 424 
(1) Ak je s podaním dovolania spojená poplatková povinnosť dovolateľa, súd prvej inštancie posúdi jej splnenie a rozhodne o návrhu na oslobodenie od súdneho poplatku, ak bol podaný. 
(2) Ak nebolo konanie o dovolaní zastavené z dôvodu nesplnenia poplatkovej povinnosti a dovolanie má vady podľa § 418 a dovolateľ nebol riadne o povinnosti podľa § 418 poučený v odvolacom konaní, súd prvej inštancie vyzve dovolateľa na odstránenie vád a poučí ho o následkoch neodstránenia vád dovolania. 
(3) Po postupe podľa odsekov 1 a 2 súd prvej inštancie doručí dovolanie protistrane, vyzve ju, aby sa k dovolaniu vyjadrila a určí na vyjadrenie lehotu, nie kratšiu ako desať dní. Zároveň ju poučí, že na neskôr podané vyjadrenia sa neprihliada. 
(4) Ak sa protistrana vyjadrí k dovolaniu v lehote podľa odseku 3, doručí sa vyjadrenie dovolateľovi. 
(5) Ak súd prvej inštancie postupoval podľa odsekov 3 a 4, ďalšie vyjadrenia strán sa nemusia protistrane doručovať.“. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa s odporúčacou pripomienkou nestotožnil a zotrváva na pôvodne predloženej formulácii ustanovenia. 
 	
NS SR 	K § 430 
Na konci § 430 navrhujeme doplniť vetu: „Pre rozhodnutie dovolacieho súdu je rozhodujúci stav v čase vydania napadnutého rozhodnutia odvolacieho súdu.“. 
 	O 	N 	Vzmysle zásady koncetnrácie konania nemôže dovolací súd vychádzať zo stavu v čase vydania napadnutého rozhodnutia odvolacieho súdu, ale je viazný skutkovým stavom, z ktorého vychádzal odvolací súd. 
 	
NS SR 	K § 432 
V § 432 odporúčame vypustiť odsek 1. 	O 	N 	Odloženie vykonateľnosti je v odôvodnených prípadoch potrebné, aby nedošlo k nezvratným účinkom rozhonutia. 
 	
NS SR 	K § 433 
Slová „najvyšší súd“ navrhujeme nahradiť slovami „dovolací súd“. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 436 a 437 
Navrhované znenie § 436 a 437 odporúčame takto preformulovať: 
„§ 436 
Ak nie sú dôvody pre odmietnutie dovolania, dovolací súd 
a) zamietne dovolanie, ktoré nie je dôvodné, 
b) napadnuté rozhodnutie zruší, ak je dovolanie dôvodné; dovolací súd zruší pri tom aj rozhodnutie súdu prvej inštancie, ak nápravu nie je možné dosiahnuť iba zrušením rozhodnutia odvolacieho súdu, 
c) zmení napadnuté rozhodnutie, ak je dovolanie dôvodné a mal za to, že sám môže rozhodnúť vo veci. 

§ 437 
Právne pomery dovolateľa nemôžu byť rozhodnutím dovolacieho súdu zhoršené.". 
 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou formulačnou zmenou pripomienkovaných ustanovení. Obsahovo je navrhovaná zmena totožná so znením predkladateľa. V druhej čati pripomienky ide o odlišné posúdenie koncepčnej otázky, ktorú si predkladateľ neosvojil. 
 	
NS SR 	K § 440 
Návrh paragrafu 440 žiadame označiť ako odsek 1, za ktorý navrhujeme pripojiť odsek 2 v tomto znení: 
„(2) Ak dovolací súd dovolanie odmietne ako neprípustné alebo zamietne ako nedôvodné v prípade uvedenom v odseku 1, udelí advokátovi, ktorý dovolanie podpísal, pokutu až do výšky ........... eur. Tento advokát má postihové právo proti svojmu klientovi len ak dovolanie podal na jeho osobitný písomný príkaz.“. 

Túto pripomienku považuje najvyšší súd za zásadnú. 
 	Z 	A 	 	
NS SR 	K § 442  
Navrhujeme doplniť o odsek 4, ktorý bude znieť: 
„(4) V odôvodnení uznesenia, ktorým bolo dovolanie odmietnuté alebo ktorým bolo konania o dovolaní zastavené, dovolací súd uvedenie stručne iba dôvod svojho rozhodnutia. Rozhodnutie o trovách dovolacieho konania nemusí v takom prípade odôvodňovať.". 
 	O 	ČA 	Znenie pripomienky bolo v plnom rozsahu akceptované zapracovaním do § 439. Dôvodom bolo zachovanie systematickosti textu. 
 	
NS SR 	K názvu 
Nie je zrejmé, prečo sa má nahradiť slovenské slovo „občiansky“ ekvivalentným cudzím slovom „civilný“, keď je to aj v rozpore s legislatívnymi pravidlami tvorby zákonov. Odporúčame návrat k zaužívanému pojmu. 
 	O 	N 	Predklaadteľ dodržal názov všetkých troch kódexov civilného procesu tak, ako vyplývajú z Legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procesného schváleného vládou SR.  	
NS SR 	K základným zásadám 
Základné zásady v procesnom kódexe sú otázne. Predkladateľ neuviedol komparatívne údaje, ktorý iný štát má v civilnom procesnom kódexe zásady v takomto rozsahu. 
Viaceré z nich budia dojem prevzatia z novej českej civilnej rekodifikácie (čl. 2, 3, 4, 11, 12), kde majú svoj zmysel – hmotné právo reguluje oblasť, v ktorej panuje zmluvná voľnosť, čiže v ktorej nemôže zákon postihnúť všetky nuansy, preto je vhodné vypichnúť určité všeobecné princípy „pred zátvorku“. Procesné právo nepripúšťa „zmluvnú slobody“, strany nemôžu voľne dohadovať nové typy či obsahy procesných úkonov, preto je potreba regulovať ich správanie týmto spôsobom skôr nefunkčná. 
Niektoré zásady sú zbytočné, pretože len odkazujú na úpravu v tom istom zákone (čl. 6, 7, 9, 10, 12, 13, 14, 15), niektoré sú potenciálne nebezpečné pre prílišný priestor diskrécie (čl. 5 – „súd môže odmietnuť... žaloby“!, žaloba sa má pre zneužitie práva zamietnuť meritórne), niektoré sú len replikáciou ústavy (čl. 13, 14), niektoré sú s ňou v konflikte (čl. 16 ods. 1 – ústava nepozná „vyšší“ zákona a „nižší“ zákon, preto je problematické formulovať, že súd má aplikovať zákon „v súlade so základnými princípmi zákona“). 
Čl. 18 je mimoriadne problematický z hľadiska suverenity Slovenskej republiky, pretože nie je jasné, či sa ním rušia všetky dôvody odmietnutia uznania cudzieho rozhodnutia (napr. verejný poriadok – cudzie rozhodnutie môže byť „v súlade s európskym právom“, ale nezlučiteľné s naším verejným poriadkom (!) ; detto „súlad s medzinárodným právom“ – čo to je? väčšina súdnych rozhodnutí je vydávaná v súlade s domácim právom niektorého štátu, nie s medzinárodným právom; ak je tým myslený „súlad s MPS“, tak to je upravené naším zákonom, nie medzinárodným právom). 
Základné zásady odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ trvá na potrebe základných zásad v civilnom procese. 	
NS SR 	K § 2  
Podľa CSP sa predsa bude postupovať, aj keď súd nemá právomoc, a to tak, že sa konanie zastaví (§ 9). Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	prepracovanie by znamenalo vysoký formalizmus, ktorému sa chcel predkladateľ vyhnúť. 	
NS SR 	K § 4 
Bolo by vhodné doplniť slová „v civilnom sporovom konaní“. 
 	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje za nevyhnutné doplniť ustanovenie v zmysle pripomienky.  	
NS SR 	K § 6 ods. 2  
Môže sa týkať len tuzemských rozhodcovských konaní, ak má byť príslušný cudzí rozhodcovský súd, nemôže slovenský zákon upravovať účinky. 
 	O 	N 	predkladateľ zotrváva na navrhovanej koncepcii.  	
NS SR 	K § 7 ods. 1 
Táto úprava je v rozpore s princípom hospodárnosti – súčasná judikatúra v otázke rozhodcovského konania nie je ustálená, vo veci samej môže ísť o obrovské sumy so zodpovedajúcimi vysokými trovami konania. Ak následne odvolací alebo dovolací súd zruší rozsudok kvôli existencii rozhodcovskej zmluvy, vyjdú tieto trovy navnivoč! Zmysluplnejšie sa javí ponechať súdu na úvahe, či námietku zamietne samostatným uznesením, proti ktorému bude odvolanie a ktoré, ak nadobudne právoplatnosť, bude v ďalšom konaní už nenapadnuteľné, alebo ju zamietne až v konaní vo veci samej. 
Odporúčame preformulovať. 
 	O 	N 	ustanovenie bolo zavedené predovšetkým za účelom rýchlosti konania. Predpokladá sa, že rozhodnutia provstupňových súdov budú zrušované len v minimálnej miere. 	
NS SR 	K § 7 ods. 2 a § 8 ods. 2 
Nie sú reflektované následky § 45 zákona č. 244/2002 Z. z. (ak je rozhodcovský rozsudok právoplatný, ale exekúcia na jeho základe bola zastavená). 
Odporúčame vyriešiť. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa nie je v CSP potrebné takúto úpravu zavádzať. 	
NS SR 	K § 8 ods. 2  
Nie je jasné, ako (čím) bude právoplatne rozhodnuté, keď podľa § 7 ods. 1 sa rozhodovanie nepredpokladá. 
Odporúčame zosúladiť. 
 	O 	N 	ide napríklad o prípady, ak svoju kompetenciu určil rozhodcovský súd, prípadne v konaní o námietke voči takémuto rozhodnutiu všeobecný súd. 	
NS SR 	K § 11 
Už aktuálne znenie § 8a vzbudzuje otázky o súlade s čl. 142 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, ktorá nezveruje súdom právomoc rozhodovať o kompetenčných konfliktoch medzi nimi a inými orgánmi. 
Odporúčame najskôr novelizovať ústavu a tieto spory prikázať radšej Ústavnému súdu Slovenskej republiky (namiesto dnešného čl. 126 ústavy), aby súdy neboli „sudcami vo vlastných veciach“. 
 	O 	N 	predkladateľ nepovažuje za nevyhnutné meniť Ústavu SR, považujeme ustanovenie za súladné s Ústavou.  	
NS SR 	K § 12 
Nevidíme dôvod použitie cudzieho termínu „inštancia“ namiesto slovenského „stupeň“ alebo „stolica“ – odporúčame zmeniť. 
 	O 	N 	Navrhovaná konštrukcia „súdu prvej inštancie“ je odôvodnená historicky komparatívne i doktrinálne. Inštančnosť súdnej sústavy sa posudzuje podľa počtu riadnych opravných prostriedkov v systéme – v tomto zmysle je slovenské civilné súdne konanie dvojinštančné, pretože existuje len jeden riadny opravný prostriedok s devolutívnym účinkom – odvolanie. Pojem „stupeň“ súdnej sústavy sa používa na vyjadrenie počtu článkov príslušnej súdnej sústavy – v tomto zmysle máme v SR trojstupňovú súdnu sústavu (okresný súd, krajský súd, najvyšší súd). 	
NS SR 	Všeobecná pripomienka k tretiemu dielu 
Predkladaný návrh nereflektuje mnohé určovatele, ktoré v zmysle nariadenia Brusel I zakladajú právomoc našich súdov, napríklad „miesto plnenia zo zmluvy“, miesto registrácie (aký bude napr. vzťah CSP a napr. § 64 zákona č. 435/2000 Z. z. o námornej plavbe, ktorý určuje príslušnosť Krajského súdu v Bratislave na spory týkajúce sa tohto zákona?), čo si bude vyžadovať zvýšenú potrebu rozhodovania Najvyššieho súdu Slovenskej republiky podľa § 32 CSP. 
Odporúčame celý diel prepracovať. 
 	O 	N 	predkladateľ si je vedomý prednosti nariadení EÚ avšak tieto nemožno do vnútroštátnej právnej úpravy implementovať - bolo by to v rozpore s pravidlom priamej aplikability. 	
NS SR 	K § 14 ods. 2 
Táto príslušnosť je vhodnejšia skôr ako fakultatívna (daná na výber); nie je totiž jasné, prečo by nemohol byť podnikateľ – fyzická osoba žalovaná na súde svojho bydliska, keď je to pre žalobcu jednoduchšie; odporúčame zmeniť. 
 	O 	ČA 	predkladateľ vypustil špeciálnu príslušnosť pre FO - podnikateľa. 	
NS SR 	K § 20 
Nie je zrejmé, prečo sporový kódex upravuje príslušnosti, ktoré sa týkajú nesporových vecí, resp. osobitných konaní (dedičské, konkurzné, exekučné), v pôvodom OSP bolo zaradenie týchto príslušností odôvodnené všeobecnou povahou OSP. 
Odporúčame zaradiť príslušnosti v týchto veciach do príslušných kódexov (Civilného mimosporového poriadku, zákon č. 7/2005 Z.z. o konkurze a reštrukturalizácii a o zmene a doplnení niektorých zákonov, Exekučného poriadku a pod. – tým sa navyše vyhneme aj potrebe použitia vágneho a neurčitého termínu „spory vyvolané osobitnou povahou týchto konaní“). 
 	O 	N 	predkladateľ mal cieľ upraviť všetky príslušnosti komplexne na jednom mieste z dôvodu systematickosti úpravy.  	
NS SR 	K § 21 až 27  
Ide o koncepčne chybnú úpravu, pretože nejde o ustanovenia o príslušnosti. Úprava príslušnosti určuje určité (abstraktné) určovatele , podľa ktorých sa zisťuje určitý súd. To, aký je vzťah konkrétnych súdov k týmto určovateľom, nie je príslušnosť, ale organizačná (kompetenčná) otázka súdnej sústavy. Príklad – príslušnosť sa viaže na „prvú inštanciu“ a „okresný súd“ a ďalej napríklad na pobyt žalovaného; v organizačnom predpise (zákon č. 371/2004 Z. z.) sa potom zistí, že pre daný obvod (kde daný žalovaný býva) je zriadený ako okresný súd Okresný súd X., ktorého územný obvod zahŕňa aj miesto, ktoré je v danej veci rozhodné pre určenie príslušnosti. 
Paragrafy 21 až 27 patria do organizačného predpisu, pretože priraďujú konkrétne jurisdikcie ku konkrétnym súdom (v podstate v určitých veciach rozširujú územný obvod daného okresného súdu na celý kraj alebo viac krajov a oberajú ostatné súdy o kompetencie v daných sporoch), ale neurčujú „príslušnosť“, lebo tá sa aj tak musí určiť podľa § 12 až 20 (inak povedané, na základe § 21 až 27 nevieme určiť, či konkrétny spor má prejednať daný súd, pretože to vieme určiť len na základe ustanovení o miestnej príslušnosti). Navyše, z textov § 21 až 27 nie je zrejmé, či odseky 1 upravujú prvoinštančnú príslušnosť („konanie“ tvorí celok od prvej až po poslednú inštanciu). 
Odporúčame presunúť do zákona č. 371/2004 Z. z. a v CSP presunúť do úpravy vecnej príslušnosti v § 12 a naviazať len všeobecne (napríklad „Na konanie v sporoch týkajúcich sa zmeniek, šekov alebo iných cenných papierov sú v prvej inštancii príslušné zmenkové súdy.“, pričom v zákone č. 371/2004 Z. z. by bola úprava naviazaná takto: „Zmenkovými súdmi sú Okresný súd Bratislava I; obvodom tohto zmenkového súdu je obvod Krajského súdu v Bratislave“ atď.). 
Odporúčame zachovať, resp. vrátiť do CSP alternatívnu miestnu príslušnosť podľa platobného miesta zmenky. 

Ustanovenie § 27 ods. 2 je zaradené nesystematicky (rovnako ako všetky odseky 2 v predošlých ustanoveniach – nie je jasné, či príslušnosť v týchto veciach je kauzálna či funkčná či „funkčná kauzálna“), no navyše je v rozpore s § 28. Odporúčame prepracovať a zosúladiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ nesúhlasí s názorom pripomienkujúceho subjektu v tejto veci, systematiku príslušnosti považuje za správnu a logickú. 	
NS SR 	K § 31 
Rovnako ako OSP dnes nerieši podmienky kumulácie nárokov v jednej žalobe a teda podmienky, kedy môže byť daná príslušnosť toho istého súdu. Takáto úprava umožňuje ľahký „forum shopping“ a svojou neurčitosťou môže byť v rozpore s právom na zákonného sudcu (čl. 48 ods. 1). Tradične sa rozlišuje medzi spoločnými právami (solidarita, spoluvlastníctvo žalovaných alebo nerozlučné spoločenstvo), ktoré umožňujú žalovať na jednom súde, a ostatnými prípadmi, kedy nároky len „súvisia“, kde naopak spoločná príslušnosť súdu je predpokladom, nie následkom kumulácie. 
Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ zvolil pri príprave kódexu koncepciu antikazuistiky, ustanovenia sú tvorené na všeobecné situácie a nemajú ambíciu pokryť všetky nedostatky a špekulácie právneho prostredia. 	
NS SR 	K § 35  
Konzervuje sa súčasný nevhodný stav, ktorý je problematický z hľadiska čl. 48 ods. 1 ústavy. Súd musí mať možnosť skúmať príslušnosť, pretože inak je nútený do úkonov, hoci vie, že nie je zákonným sudcom. Zmyslom podobných úprav v zahraničí je skôr bránenie prieťahom tým, že strana nevznesie námietku včas, ale až podľa toho, či pre ňu konanie dopadlo dobre alebo nie. Preto sú zahraničné úpravy formulované naopak – súd skúma ex offo, ale po prvom úkone už neskúma miestnu príslušnosť (len ak ide výlučnú miestnu).Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	predkladateľ zvolil pri príprave kódexu koncepciu antikazuistiky, ustanovenia sú tvorené na všeobecné situácie a nemajú ambíciu pokryť všetky nedostatky a špekulácie právneho prostredia. 	
NS SR 	K § 36  
Rovnaké pripomienky ako k § 7. 	O 	N 	ustanovenie bolo zavedené predovšetkým za účelom rýchlosti konania. Predpokladá sa, že rozhodnutia prvostupňových súdov budú zrušované len v minimálnej miere. 	
NS SR 	K § 37  
Aj v aktuálnej úprave je nejasné, ako sa pri postúpení vyrovnať s fakultatívnou príslušnosťou (aj fakultatívne príslušný súd, § 19, je „príslušným súdom“). V praxi sa takmer výlučne postupuje na všeobecný súd žalovaného, hoci žalobca teoreticky stále má právo výberu. 
Odporúčame preskúmať, či by vhodnejšou cestou nebol návrat k starším úpravám, kde súd aj pri vecnej a miestnej nepríslušnosti konanie zastavoval bez toho, aby vec postupoval, pričom žalobca mohol podať novú žalobu na príslušnom súde so zachovanými účinkami. 
Alternatívne odporúčame zvážiť možnosť angažovania účastníkov pri rozhodovaní o tom, komu sa spis postúpi. 
 	O 	N 	predkladateľ považuje uvedený problém za marginálny. 	
NS SR 	K § 38  
„Sudca“ je označenie funkcie ústavného činiteľa, označenie vnútorného orgánu súdu je vhodnejšie ponechať na „samosudca“ a „senát“, tak ako je tomu dnes. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa snažil o jednoduchý konštrukt s využitím všeobecného pomenovania pre osoby rozhodujúce (súdne osoby), a to slovom súd. 	
NS SR 	K § 38 až 41  
Celý návrh zákona nedodržiava jasnú koncepciu. V návrhu sa síce dôsledne používa pojem „súd“ („súd rozhodne“ „súd vyzve“), to však v spojení s § 41 bude v prípade senátneho rozhodovania (z § 27 v spojení s § 38 ods. 2 plynie, že sa to týka aj prvostupňového konania!) znamená, že o všetkých veciach (vrátane prípravy pojednávania - § 168 ods. 1 hovorí tiež o „súde“) sa bude musieť uzniesť senát; návrh zákona nepreberá dnešný § 36d ods. 1, ktorý v týchto prípadoch umožňoval, aby konal len predseda senátu. 
Odporúčame v návrhu dôsledne rozlišovať, ktoré úkony musí urobiť „súd“ v zákonnom zložení (§ 41 – senát) a ktoré môže urobiť „predseda senátu“ a vrátiť sa k rozlišovaniu existujúcemu v OSP. Súdny úradník by potom mohol robiť v civilnom sporovom konaní len také úkony, ktoré by CSP vyhradzoval „predsedovi senátu“, nie „súdu“. 
 	O 	ČA 	v zmysle pripomienky bol doplnený ods. 3 ustanovenia.  	
NS SR 	K § 43 ods. 2  
Vymedzenie „príslušného kolégia“ len v dôvodovej správe je nedostatočné, je potrebné v zákone upraviť, kto predsedá, ak ide o spor senátov dvoch kolégií. Odporúčame doplniť. 
 	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje kódex za miesto pre technické vysvetľovanie inštitútov. Kódex obsahuje procesné ustanovenia. Ďalšie - doplňujúce ustanovenia môžu byť súčasťou podzákonných noriem. 	
NS SR 	K § 44 
Nevyužíva sa príležitosť na návrat k rozlišovaniu „iudex inhabilis“ a „iudex suspectus“, teda absolútnym a relatívnym dôvodom vylúčenia. Okrem vyššej právnej istoty by to mohlo mať relevanciu v dovolacom konaní (§ 409 písm. e)), kde by sa prihliadalo len na absolútne, nie relatívne dôvody vylúčenia. 
Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	predkladateľ nepristúpil k uvedenému rozlišovaniu. 	
NS SR 	K § 53 
Nie je jasné, ktorej „strane“ sa má pokuta uložiť. Uznesenie nadriadeného súdu musí byť preskúmateľné opravným prostriedkom, v opačnom prípade by mohlo ísť o rozpor s protokolom č. 7 k Dohovoru, ktorý zaručuje právo na odvolanie v „trestných“ veciach. 
Odporúčame doplniť 
 	O 	N 	Vo väčšine prípadov bude o uložení pokuty rozhodovať súdny úradník a voči jeho rozhodnutiu je prípustná sťažnosť. 	
NS SR 	 
K § 54 
Nie je zrejmé, kto je „sudcom“ v prípade, že sa o vylúčení má rozhodnúť v senátnom konaní. Odporúčame doplniť. 
 	O 	ČA 	preformulované "sudca" na "súd" 	
NS SR 	K § 56 a nasl.  
Nie je dostatočne odôvodnené používanie cudzieho termínu „procesná subjektivita“ namiesto „spôsobilosť byť stranou“. Ani platná právna úprava nepoužíva pojem „právna subjektivita“ ale „spôsobilosť na práva“. Odporúčame preformulovať. 
 	O 	N 	ide o teoreticky nesporný pojem, ktorý je súčasťou novej koncepcie civilného procesu. 	
NS SR 	K § 57 
Nie je zrejmé, akým spôsobom môže strana počas konania nadobudnúť procesnú subjektivitu? Zomrelý nemôže obživnúť, v prípade vyhlásenia za mŕtveho aj tak platí, že nikdy neumrel. Dôvody uvádzané v dôvodovej správe sú neakceptovateľné, pretože OSP nemôže všeobecne riešiť otázku a/retroaktivity iných zákonov. 
Odporúčame vypustiť alebo riadne odôvodniť. 	O 	A 	ustanovenie prepracované. 	
NS SR 	K § 63 a 64 
Zotrvanie na dnešnom stave nie je v súlade s tvrdenou koncepciou kontradiktórnosti konania. Kontradiktórnosť znamená principiálnu zodpovednosť strán aj za vedenie konania. Musí byť snahou žalobcu nájsť si žalovaného alebo urobiť potrebné návrhy. napríklad nechať ustanoviť opatrovníka. Trovy ustanovenia (tak ako všetky trovy) však musí predbežne niesť žalobca, ktorý má len nárok na ich náhradu. Takáto úprava by pôsobila aj ako prevencia pred dnešným stavom, keď sú žalované tisíce pohľadávok bagateľnej výšky proti osobám, ktorých pobyt je neznámy, s ktorými má štát vysoké trovy (poštovné, zisťovanie miesta pobytu) a pri ktorých zodpovednosť na seba berú zamestnanci súdov, ktorí sú ustanovovaní ako opatrovníci. Veriteľ by tak zvážil, či mu stojí zato investovať do konania trovy ustanovenia opatrovníka, keď nie je šanca na ich vymoženie. Ochranu veriteľov pred premlčaním ich nárokov by malo poskytnúť hmotné právo v podobe spočívania premlčacej doby voči dlžníkovi, ktorých pobyt je neznámy. 
Odporúčame prehodnotiť a prepracovať celú koncepciu opatrovníctva. 
 	O 	N 	Opatrovníctvo bolo v porovnaní so súčasnou právnou úpravou značne prepracované. Ustanovenia § 63 a nasl. upravujú procesného opatrovníka, ktorého súd ustanoví osobe len v prípadoch, keď fyzická osoba nemá spôsobilosť samostatne konať. Pri doručovaní sa napríklad tento inštitút už využívať nebude (doručovanie vyhláškou) 	
NS SR 	K § 69 
Odsek 2 je problematický z hľadiska práva na súdnu ochranu, pretože nanucuje účastníkovi zástupcu; ak sa sleduje len určenie spoločného doručovacieho splnomocnenca, je zaradený nesystematicky. Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	predkladateľ považuje úpravu za ústavnokonformnú a z hľadiska hospodárnosti konania za optimálnu 	
NS SR 	K § 71 a 72 
Ustanovenia § 71 ods. 1 a § 72 ods. 1 sú duplicitné – ak sa rozsudok MUSÍ vzťahovať na všetkých, potom sa všetci MUSIA zúčastniť konania. § 72 ods. 2 nepatrí do procesného predpisu, ale do hmotného práva, ktoré jediné určuje podmienky úspešnosti žalôb. Odporúčame prehodnotiť a vypustiť duplicitnú úpravu. 
 	O 	N 	Takáto navrhovaná úprava prispieva k prehľadnosti jednoznačnosti právnej úpravy. 	
NS SR 	K § 73 
Návrhu § 73 nerozlišuje okamih pristúpenia, pričom žalovaný nemôže ani nesúhlasiť – nie je zrejmé, aký je vzťah nového žalovaného k už vykonaným úkonom (vykonané dokazovanie – musí sa zopakovať, aby sa nový žalovaný mohol k nemu vyjadriť?). Odporúčame riešiť vypustením z rovnakých dôvodov ako sa vypúšťa zámena účastníka. 
 	O 	N 	Predkladateľ prevzal právnu úpravu zo súčasného OSP, pretože je bezproblémová. 	
NS SR 	K § 74 
Návrh § 74 naďalej nijako nechráni postavenie druhej strany sporu – žalobcovi sa umožňuje postúpiť pohľadávku na schránkovú spoločnosť, od ktorej žalobca nikdy nevydobyje náhradu trov konania a pod. Navyše, úprava (a dôvodová správa) nie je zosúladená s § 207 ods. 1 CSP. Odporúčame prehodnotiť a prepracovať. 
 	O 	ČA 	úlohou súdu pri zmene subjektov je len zistiť, či došlo k prechodu alebo prevodu práv, nie skúmať ekonomické dôvody, ktoré k tomu strany viedli. 
K druhej časti pripomienky - bola zmenená koncepcia § 207 - účinky viazanosti súdu budú v v čase vyhlásenia rozsudku, nie v čase vyhlásenia uznesenia o skončení dokazovania, prišlo teda aj k zosúladeniu pripomienkovaných ustanovení. 
 	
NS SR 	K § 75 a nasl. 
Nie je zrejmý dôvod opustenia doterajšieho pojmu vedľajšieho účastníka a nahradenie cudzojazyčným termínom intervenient, čo je v rozpore s legislatívnymi pravidlami. Odporúčame ponechať súčasné vžité termín vedľajší účastník. 	O 	N 	pojem intevenient bol používaný aj na území SR pred účinnosťou zákona č. 99/1963. Obsahovo ide o značne odlišný inštitút od vedľajšieho účastník. 	
NS SR 	K § 75 
Návrh § 75 je zbytočne preformulovaný oproti dnešnému § 93 ods. 1 OSP, ktorý jasne vyjadruje, že ten kto má právny záujem, sa môže zúčastniť konania, ale len v pozícii vedľajšieho účastníka. Zvolená forma definície je v napätí s § 76 – za intervenienta sa označuje ten, kto ešte len „vstupuje“ do konania, hoci definícia hovorí, že sa ho musí zúčastniť. Odporúčame prepracovať. 	O 	N 	Intervencia je významne odlišná od súčasného inštitútu vedľajšieho účastníctva, iná formulácia je teda podľa názoru predkladateľa na mieste. 	
NS SR 	K § 76 
V odseku 2 nie je riešený vzťah k dovolaciemu konaniu a k žalobe o obnove sporu. Odporúčame dopracovať. 
 	O 	N 	Vzťah k dovolaciemu konaniu a k žalobe obnovu konania vyplýva z iných ustanovení CSP (napr. § 398 a § 426 CSP). 	
NS SR 	K § 79 
Návrh § 79 vyprázdňuje obsah vedľajšieho účastníctva (intervencie), a to najmä v prípadoch, v ktorých naozaj o niečo ide (napríklad žalovaný je nemajetný dlžník neznámeho pobytu a ručiteľ pristúpi do konania ako vedľajší účastník práve preto, aby žaloba bola zamietnutá). Vedľajší účastník by mal byť obmedzený len tým, že nesmie konať proti vôli strany, nie jej výslovným súhlasom. Osobitne problematické je to v prípade § 81 a 82, kde prípadné vstúpenie vedľajšieho účastníka má závažné následky. Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ priorizuje záujmy strany v spore v rozpore s ktorými nemôže intervenient pred súdom uplatňovať prostriedky procesného útoku alebo procesnej obrany. Ak je pobyt žalovaného neznámy, nemôže tento žalovaný platne uskutočniť litisdenunciáciu - oznámenie o spore s účinkami § 81 a 82. 	
NS SR 	K § 80  
Nie je jasné, kto denunciuje spor. Ak sa už predkladateľ inšpiruje v Nemecku a Rakúsku, treba úpravu prevziať dôsledne – denunciáciu vykonáva strana prostredníctvom súdu a jej prílohou nemusí byť žaloba, ale musí v nej byť opísaný spor. Požiadavka priložiť žalobu je formálna, pretože spor sa medzičasom mohol od pôvodnej žaloby zásadným spôsobom skutkovo a právne rozšíriť a odchýliť. Odporúčame dopracovať. 	O 	ČA 	predkladateľ uložil strane povinnosť pripojiť i zmeny žaloby. 	
NS SR 	K § 81 ods. 1 
Aké účinky? Odporúčame dopracovať. 
 	O 	N 	ide o účinky definované v ustanoveniach § 81 a § 82. 	
NS SR 	K § 81 a 82 
Nie je zrejmé postavenie intervenienta v tomto prípade, najmä vzhľadom na obmedzenie v § 79; následky v podobe vylúčenia exceptionis mali processu môžu nastať jedine vtedy, ak právna úprava reálne umožňuje intervenientovi v spore aktívne pracovať. Odporúčame prehodnotiť a dopracovať. 
 	O 	N 	právna úprava umožňuje intervenientovi uplatňovať v spore prostriedky procesného útoku a procesnej obrany za podmienok uvedených v § 78 a § 79. 	
NS SR 	K § 83 ods. 3 
Nie je jasné, prečo je táto úprava zaradená sem, a nie k príslušnému konaniu s ochranou slabšej strany. Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	ustanovenie bolo zaradené do piateho dielu piatej hlavy, keďže ide o zastúpenie. 	
NS SR 	K § 84 
1. Odporúčame vypustiť – v sporovom konaní neexistuje dôvod na takéto neobmedzené zastúpenie. Účelom advokáta nie je len pomáhať strane, ale aj robiť styk súdu s ňou jednoduchším (podania, doručovanie a pod.). Zastúpenie fyzickou osobou by malo byť výnimkou, obmedzené okruhom osôb (príbuznými) a okruhom vecí (nízka hodnota, jednoduchosť). Odporúčame prepracovať. 

2. § 84 ods. 3 naďalej bezdôvodne stavia na roveň osoby s ukončeným právnickým vzdelaním a advokátov (ešte viac § 418), hoci predpokladom výkonu advokácie je aj určitá prax. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	ČA 	ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ obmedzil inšjavascript:__doPostBack('ctl00$PlaceHolderMain$ctl00$ctl09','')titút všeobecného zástupcu len na blízku osobu. Uvedené sa vzťahuje aj na odsek 3. 	
NS SR 	K § 86 
Odseky 1 a 2 sú navzájom neprepojené – možno advokátovi udeliť plnomocenstvo pre určité úkony? Nie je pravdou tvrdenie dôvodovej správy, že ustanovenie zodpovedá § 28 OSP. – tam sa dôsledne rozlišovalo len plnomocenstvo pre celé konanie a pre určitý úkon, pričom z § 25 OSP vyplývala neobmedziteľnosť advokátskeho splnomocnenia. Zlúčenie oboch úprav do jednej je chaotické. Navyše, vhodné by bolo vymedziť, čo znamená „pre celé konanie“ (zahŕňa právo viesť exekúciu? vymáhať trovy?). Odporúčame prepracovať 
 	O 	N 	Aj predkladaná právna úprava rozlišuje medzi splnomocnením na celé konanie alebo len pre určité úkony. 	
NS SR 	K § 87 
Písmená a) a c) v odseku 2 sú duplicitné – za škodu zodpovedá buď štát alebo územná samospráva, ktorí majú byť žalovaní, a v týchto prípadoch ide o písmeno a). Táto úprava je však problematická z hľadiska rovnosti účastníkov (čl. 47) z dôvodov, ktoré boli rozvedené v náleze PL. ÚS 43/95. Prokurátor sa môže postaviť len na stranu jedného z účastníkov (štát), čím mu poskytne neprimeranú výhodu. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je dôvodné ponechať úpravu § 87 ods. 2 a) aj c). 	
NS SR 	K § 90 
Návrh § 90 je návrhom organizačnej normy, ktorá nepatrí do procesného kódexu. Odporúčame vypustiť. 	O 	N 	ustanovenie § 90 je splnomocňovacia norma, preto je jej zakotvenie v procesnom kódexe nevyhnutné. 	
NS SR 	K § 96 ods. 1  
Písmená a) a b) sa javia duplicitné, nie je jasné, prečo raz prichádza do úvahy ospravedlnenie, raz nie. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 96  
Ani návrh neprichádza s inými formami vynucovania autority súdu, pričom podľa zistení praxe sú poriadkové pokuty neúčinné najmä voči tým, ktorí ich nemajú z čoho platiť, alebo naopak, voči tým, pre ktorých sú bagateľné. Pri rekodifikácii by sa žiadalo uvažovať koncepčne nad prehodnotením a rozšírením palety nástrojov, napríklad aj o prostriedky represie na slobode (napríklad tzv. donucovacia väzba apod.). Odporúčame prehodnotiť a prepracovať. 	O 	N 	Predkladateľ považuje navrhované za koncepčne silný zásah do osobnostných pomerov, ktorý by bol v pomeroch SR nesociálny a neprimeraný. 	
NS SR 	K § 100 ods. 1  
Nie je zrejmé prečo môže inú adresu uviesť len adresát? Komu ju môže uviesť? Súdu? Doručujúcemu orgánu? Ustanovenie je formulované nejasne, odporúčame preformulovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočne jasnú. Adresu je treba oznámiť súdu. 	
NS SR 	K § 100 ods. 1  
Písmeno a) (v spojení s § 107) favorizuje skutočných bezdomovcov. Právny poriadok Slovenskej republiky v súčasnosti nepozná povinnosť niekde sa trvalo zdržiavať, teda ani mať hlásený trvalý pobyt (trvalý pobyt je miesto, kde sa niekto trvalo zdržiava). Využívanie tohto práva „túlať sa“ tak nemožno považovať za porušenie právnej povinnosti a za neospravedlniteľný dôvod, v dôsledku čoho bude treba vždy odpustiť zmeškanie lehoty podľa § 107. Odporúčame celú úpravu systematicky prehodnotiť. 	O 	N 	Podľa zákona č. 253/1998 Z.z. 
o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky platí: § 5 - ....Adresa sídla obecného úradu tejto obce je adresou takého občana na účely doručovania písomností od orgánov verejnej správy a iných štátnych orgánov a na účely zápisu do zoznamu voličov. Obec je povinná spôsobom v mieste obvyklým, najmä oznámením na úradnej tabuli, upozorniť prihláseného občana, že mu bola alebo že mu má byť doručená písomnosť. 	
NS SR 	K § 100 ods. 2 
Ustanovenie je zaradené nesystematicky. 
 	O 	N 	predkladateľ sa s pripomienkou nestotožňuje.  	
NS SR 	K § 102 
Odsek 1 otvára neustále nové otázniky, odporúčame ho zjednodušiť tak, že sa doručuje zásadne len zástupcovi, a strane len vtedy, ak má byť osobne vypočutá alebo ak sa má osobne niekam dostaviť. 
 	O 	N 	navrhované zjednodušenie predstavuje podľa názoru predkladateľa neprimeraný zásah do práv strany. 	
NS SR 	K § 103 
Nie je zrejmé, prečo písomnosť určenú nie do vlastných rúk nemôžu prevziať aj osoby, ktoré sú v príbuzenskom vzťahu k adresátovi (to dnes umožňuje aj pošta). 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na navrhovanej koncepcii 	
NS SR 	K § 104 ods. 1 a 2  
Logickejšie by bolo poradie odsekov otočiť, navyše odsek 1 zmiešava doručenie !“do vlastných rúk“ a doručenie s doručenkou – nie je jasné, či pri iných písomnostiach doručenka nebude (a ak nebude, ako sa bude zisťovať dátum riadneho doručenia, teda keď si adresát zásielku prevzal - § 104 ods. 3 a 105 riešia len účinky doručenia pri neprevzatí). Celú úpravu doručovania odporúčame ešte raz prehodnotiť a systematicky prepracovať. 
 	O 	N 	ustanovenie zodpovedá novej koncepcii doručovania. 	
NS SR 	K § 104 ods. 3 a § 105  
Nie je zrejmé, prečo je rozdiel v účinkoch (tretí deň vs. deň vrátenia). Navyše, z návrhu vypadla povinnosť zanechať adresátovi aspoň oznámenie o doručení (čo bol jediný dôvod, prečo bola v roku 2008 predĺžená lehota z pôvodne „deň uloženia“ resp. „tretím dňom od uloženia“ na „vrátenie súdu“), takže vôbec nie je jasný zmysel úpravy. Procesný kódex sa nemôže spoliehať na to, že pošta podľa poštových podmienok oznámenie zanecháva. Odporúčame prehodnotiť a prepracovať. 
 	O 	A 	ustanovenia boli zjednotené. 	
NS SR 	K § 109  
Navrhovaná definícia lehoty je zbytočná, odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	vzhľadom na to, že zákon používa pojem "lehota", je podľa názoru predkladateľa potrebné tento pojem definovať. 	
NS SR 	K § 114 
Odporúčame zvážiť, aby o odpustení zmeškania lehoty rozhodoval orgán, ktorý má rozhodnúť aj o zmeškanom úkone (podobne ako v Trestnom poriadku), čím sa zabezpečí jednotná. Rovnako odporúčame zvážiť zavedenie absolútnej (objektívnej) lehoty, keďže podľa platnej úpravy je možné žiadať o odpustenie zmeškania lehoty donekonečna, čo je otázne najmä pri lehotách opravných prostriedkov. 
 	O 	N 	Navrhovaná zmena znenia je podľa názoru predkladateľa kazuistická. 	
NS SR 	K § 115 
Definícia podania je zmätočná – procesným úkonom určeným súdu je aj ústne prednesená námietka. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	Vzhľadom na to, že zákon používa pojem "podanie", je podľa názoru predkladateľa potrebné tento pojem definovať. 	
NS SR 	K § 117 ods. 2 a § 120 ods. 3  
Koncepcia „neprihliadania“ prináša právnu neistotu, pretože zákon neposkytuje žiaden opravný prostriedok v prípade sporu medzi účastníkom a súdom o to, či sa na jeho podanie má alebo nemá prihliadať. Existujú pritom negatívne skúsenosti (tisíce elektronických podaní spoločnosti Lawyers Partners), v ktorých Ústavný súd SR konštatoval prieťahy. Právna úprava by mala vytvoriť rámec na riešenie týchto situácií. Odporúčame prehodnotiť a prepracovať. 
 	O 	N 	Ide o procesne najmenej náročnú formu vysporiadania s podaním, pri ktorom nebola zachovaná lehota, čo zodpovedá snahe o zrýchlenie konania. 	
NS SR 	K § 118 ods. 2 
Ustanovenie nepatrí do procesného kódexu, ale do spravovacieho poriadku – dôvodom zaradenia je len ustanovenie § 90 ods. 1, ktoré sem tiež nepatrí. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa ide aj vzhľadom na viaceré aplikačné problémy obdobného charakteru o nevyhnutné ustanovenie v CSP. 	
NS SR 	K § 119  
Požiadavka spisovej značky je nadmerný formalizmus, malo by postačiť všeobecné označenie konania, ktorého sa týka; navyše, určité konanie nemá len jednu spisovú značku (prvý stupeň, odvolacie konanie, konanie o dovolaní atp.). Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	Náležitosť spisovej značky uľahčuje prácu súdnemu aparátu.Vzhľadom na ustanovenia o vadách podania neuvedenie spisovej značky nebude mať za následok odmietnutie podania ani neprihliadanie na podanie, pretože ak bude mať podanie ostatné náležitosti, bude z neho jasné čo sa ním sleduje a čoho sa týka, prípadne sa bude môcť pokračovať aj napriek tomuto následku. 	
NS SR 	K § 123 
Definícia žaloby je rozpačitá – množstvom žalôb (najmä konštitutívnych – zrušenie podielového spoluvlastníctva, BSM – viď už samotný § 129 obsiahnutý ďalej) sa neuplatňuje právo na ochranu „porušeného alebo ohrozeného práva“, ale uplatňuje sa hmotnoprávny nárok. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	Systematickým výkladom týchto ustanovení možno spoľahlivo určiť, ktoré procesné úkony sú "žalobou". 	
NS SR 	K § 129 písm. c) 
U určovacích žalôb prípustných podľa zákona nejde o zákonný predpoklad naliehavého právneho záujmu, ale naopak, o právo takú žalobu podať bez ohľadu naň. Odporúčame preformulovať – nie „netreba preukazovať“, ale „ak to vyplýva z osobitného predpisu alebo aj je na tom naliehavý právny záujem“. 
 	O 	N 	Výkladom možno spoľahlivo určiť v ktorých prípadoch sa naliehavý právny záujem nepreukazuje. 	
NS SR 	K § 130 
Ide o flagrantné porušenie princípu kontradiktórnosti a tiež o rozpor s rovnosťou účastníkov, keďže zákon nikde nepredpokladá podobnú poučovaciu povinnosť voči žalovanému napr. za zjavne nedôvodné vyjadrenie a pod. Odporúčame vypustiť pre rozpor s čl. 47 ods. 3 ústavy! 
 	O 	N 	Zákon prikazuje súdu napríklad aj pri predbežné prejednaní sporu uviesť predbežné právne posúdenie sporu, z ktorého možno vyvodiť odôvodnenosť, resp. neodôvodnenosť žaloby. Ustanovenie predstavuje výraz procesnej ekonómie. 	
NS SR 	K § 131 a 137  
Navrhované ustanovenia sú taktiež v rozpore s deklarovaným princípom kontradiktórnosti a svedčia o nekoncepčnosti úpravy, napr. v porovnaní s § 154 ods. 1 CSP. V civilnom sporovom konaní sú pánmi sporu strany, nielen žalobca (ten je ním len do okamihu, keď sa žalovaný rozhodne brániť). Z toho je zrejmé, že žalobca môže disponovať sporom len do tohto okamihu, potom je už spor vecou oboch strán (ide tu o tradíciu rímskeho procesu v podobe litis contestationis, teda dohody o predmete sporu – žalovaný ide so žalobcom do určitého sporu, lebo sa v ňom cíti isto – žalobca nemôže následne mať právo zmeniť podmienky, za akých sa žalovaný rozhodoval). Princípu kontradiktórnosti zodpovedá striktná požiadavka, aby po doručení žaloby a vyjadrení žalovaného boli dispozície s predmetom konania viazané na súhlas oboch strán s negatívnym korektívom súdu (teda súd by mohol odmietnuť akceptovať takýto úkon z dôvodov na jeho strane). Odporúčame koncepčne zosúladiť a prepracovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii. 	
NS SR 	K § 136 ods. 1 a 2 
Nie je jasné, prečo sa zotrváva na koncepcii, že súd zastavuje konanie, čo je v rozpore s princípom kontradiktórnosti – späťvzatie žaloby (so súhlasom žalovaného) by malo byť účinné ihneď, nie až zastavením konania. Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii. 	
NS SR 	K § 136 ods. 3 
Nie je jasné, ako sa budú riešiť spory o to, či určitý úkon bol alebo nebol späťvzatím, ktoré sú z judikatúry známe. Odporúčame vytvoriť takýto mechanizmus. 
 	O 	N 	Ako uvádza pripomienkujúci subjekt, takéto prípady a ich riešenie sú známe z judikatúry, predkladateľ je proti kazuistickej koncepcii. 	
NS SR 	K § 138 ods. 2 
Pretrváva socialistická koncepcia, podľa ktorej sa kompenzácia rieši len v dôvodoch rozsudku, proti ktorým však nie je možné podať odvolanie a ktoré nenadobúdajú právoplatnosť. Ak sa navrhovateľ inšpiroval v Nemecku a Rakúsku v iných prípadoch, možno uviesť, že v týchto krajinách sa v takýchto prípadoch vo výroku deklaruje tak existencia vlastnej pohľadávky a kompenzovanej pohľadávky, a výrokom na plnenie sa vyjadrí výsledok. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožňuje s obavami pripomienkujúceho subjektu a zotrváva na zvolenej koncepcii. 	
NS SR 	K § 140 a nasl.  
Vhodnosť systematického zaradenia je otázna, keďže v tomto prípade ide skôr o súčasť zisťovania skutkového podkladu rozhodnutia, než o procesné úkony v pravom slova zmysle. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii. 	
NS SR 	K § 140 
Definícia „prostriedkov útoku a obrany“ v zákone pôsobí rozpačito, navrhovateľ neuvádza, či v jeho inšpirácii (nemecké právo) je takáto definícia obsiahnutá tiež v zákone (zdá sa skôr, že nie). Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii. 	
NS SR 	K § 142 ods. 2 
Návrh odseku 2 nepovažujeme za príliš premyslený, pretože neexistencia skutku sa nedá doplniť „vlastným tvrdením o predmetných skutkových okolnostiach“. Navyše, následok (neprihliada sa) je v rozpore so zásadou voľného hodnotenia dôkazu – súd by mal naopak prípadné „holé popieranie“ posúdiť s ohľadom na všetky okolnosti prípadu, pretože aj v prípade tvrdenia protistrany môže ísť o zjavný nezmysel, ktorého nepravdivnosť musí byť súdu jasná na prvý pohľad. Odporúčame prehodnotiť a prepracovať. 	O 	N 	vlastným skutkovým tvrdením je aj to, že skutočnosť alebo okolnosť, ktorú tvrdí protistrana nenastala. 	
NS SR 	K § 143  
Otázku „koncentrácie“ hmotnoprávnych námietok musí riešiť hmotné právo, nie procesné. Tak napr. § 100 ods. 1 Obč. z. upravuje koncentráciu námietky premlčania, keď hovorí, že právo nemožno priznať – po jeho priznaní tak premlčanie namietať nemožno. Vo vzťahu k niektorým iným námietkam je riešením res iudicata. Takáto všeobecná úprava (v spojení s § 144 napríklad) je však v skutočnosti kontraproduktívna a môže priniesť viac problémom. Typickou hmotnoprávnou námietkou je napríklad kompenzačná námietka, pričom v doterajšej judikatúre niet sporu napríklad o tom, že voči judikovanej pohľadávke možno kompenzovať aj nejudikovanú, a to aj z obdobia pred vydaním exekučného titulu, pretože žiaden predpis neustanovuje povinnosť vzniesť túto námietku skôr. Nie je jasné, či nová úprava sleduje takýto radikálny odklon od existujúceho stavu, alebo či je to len nechceným dôsledkom navrhovaného znenia. V každom prípade odporúčame koncepčne prehodnotiť a prepracovať tieto ustanovenia. 	O 	N 	účelom koncentrácie konania je zabrániť prieťahom v súdnom konaní. Z tohto dôvodu sa koncentrácia konania musí vzťahovať aj na hmotnoprávne námietky. 	
NS SR 	K § 144 
Sudcovskú koncentráciu treba vítať, problémom celej úpravy do prvého pojednávania je však zjavná koncepčná neujasnenosť. Predovšetkým, § 144 nie je nijako previazaný s § 158 (previazanie možno vysledovať až v tomto ustanovení) a najmä s predbežným prejednaním sporu (k tomu ďalej). Logickejšia by bola taká úprava, že predbežné prejednanie sporu by sa považovalo za bod, od ktorého by sa odvíjala prípustnosť nových skutkových tvrdení – dovtedy by nebola obmedzená, tam by sa fixovala a neskôr prednesené tvrdenia by sudca mohol odmietnuť, ak ich strana mohla predniesť už pri predbežnom prejednaní. Odporúčame opätovne koncepčne premyslieť a preformulovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa uvedenou úvahou podrobne zaoberal už pri príprave paragrafového znenia. Po zvážení má za to, že ustanovenie o sudcovskej koncentrácii v navrhovanej podobe najlepšie zodpovedá účelu za súčasného zachovania práv subjektov konania . 	
NS SR 	K § 145 
Návrh § 145 nie je zosúladený s § 207 ods. 1. 
 	O 	A 	ustanovenie § 207 ods. 1 bolo doplnené. 	
NS SR 	K § 150 
Zastavenie neskôr začatého konania môže byť v rozpore s princípom hospodárnosti, ak v ňom už konanie pokročilo ďaleko a v prvom sa ešte ani nezačalo. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	navrhovaná zmena je v rozpore so všeobecnou zásadou prekážky litispendencie. 	
NS SR 	K § 152  
Odseky 2 a 3 sa mali v novom kódexe nahradiť podrobnejšou úpravou následkov jednotlivých procesných prekážok namiesto takejto všeobecnej úpravy. Najmä „vhodné opatrenia“ nie sú nijako bližšie definované a môžu byť v rozpore s inými ustanoveniami, kde sa upravujú určité konkrétne povinnosti. 	O 	N 	predkladateľ nezdieľa obavy pripomienkujúceho subjektu a navrhovanú úpravu považuje za jasnú a určitú. 	
NS SR 	K § 153 ods. 3 
Nie je zrejmé, prečo sa volí takáto úprava, keď proti zamietajúcemu uzneseniu bude beztak neprípustné odvolanie. Odporúčame prehodnotiť. 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na uvedenej koncepcii, ktorá sa mu javí ako najvhodnejšia. 	
NS SR 	K § 157 ods. 1  
Druhá veta v odseku 1 – úprava nepatrí do procesného kódexu, navyše môže byť v rozpore s princípom hospodárnosti, ak neskorší sudca už vo veci vykonal podstatnú časť dokazovania. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	Právna úprava je podľa predkladateľa v uvedenom znení bezproblémová a jej nahradenie by mohlo pôsobiť kontraproduktívne. 	
NS SR 	K § 158 až 163 
Citované ustanovenia majú predstavovať nóvum procesnej úpravy. Navrhovaný režim repliky (§ 158 ods. 2), dupliky (§ 158 ods. 3) a ďalšej „tripliky“ (§ 158 ods. 4) a ešte predbežného prejednania sporu sú však v skutočnosti mimoriadne ťažkopádne a na rozdiel od dnešného stavu najmä v jednoduchých veciach podstatným spôsobom sťažia a predĺžia konanie, nehovoriac už o trovách pri advokátskom zastúpení. Navyše výmena dvoch párov podaní už pred predbežným prejednaním sporu uberá tomuto úkonu zmysel, keďže možno predpokladať, že vec bude už natoľko zaťažená obsiahlymi podaniami, že predbežné prejednanie ťažko prinesie niečo zmysluplné. 
Ďalšiu zbytočnú komplikáciu predstavuje povinné doručovanie vyjadrení a predvolania na pojednávanie do vlastných rúk (!). Účelom doručenia do vlastných rúk má byť zabezpečiť, že sa skutočný žalovaný bezpečne dozvie o prebiehajúcom konaní. Od tohto momentu od neho možno žiadať, aby zabezpečil preberanie písomností osobne alebo cez splnomocnenca, alebo aby informoval príbuzných o tom, že mu písomnosti majú postupovať. Doručovanie ďalších písomností do vlastných rúk je zbytočné, drahé a neúčelné (ani predkladateľ v dôvodovej správy žiadne dôvody takéhoto doručovania neuvádza). 
Nie ja ani zrejmé, ako bude súd zisťovať splnenie procesných podmienok, resp. čo bude výstupom tohto zisťovania, keď viaceré ustanovenie predpokladajú, že súd sa s nimi má vysporiadať až v rozhodnutí vo veci samej. 
Zo systematického hľadiska nie je tiež úplne zrejmé, prečo navrhovateľ vyčleňuje „predbežné prejednanie sporu“ pred pojednávanie, keď v § 162 ods. 2 sa beztak predpokladá, že na predbežnom prejednaní sa môže vo veci rozhodnúť. Z návrhu tak nie je zrejmé, či v tomto prípade ide o rozhodnutie na pojednávaní alebo bez pojednávania, čo je podstatné najmä z hľadiska rozhodujúceho momentu skutkového stavu (porov. § 207 ods. 1). 
Následky neprítomnosti odporujú deklarovanému princípu kontradiktórnosti. Úlohou strán v konaní je sporiť sa a dokázať skutkový stav, no nie sporiť sa o (objektívne) právo. Žalobca môže byť na základe dvojnásobnej výmeny podaní (§ 158!) natoľko presvedčený o jasnosti skutkového základu svojej žaloby, že nepovažuje vôbec za účelné zúčastňovať sa na ďalšom konaní. Ak súd nepovažuje žalobcu za potrebné osobne vypočuť, nie je v súlade s princípom kontradiktórnosti, aby ho do osobnej účasti na úkonoch nútil, pretože osobná účasť na konaní je v zmysle čl. 48 ods. 2 ústavy len právom účastníka (treba si uvedomiť, že ak bude takýto účastník zastúpený advokátom, bude predbežné prejednanie už štvrtým úkonom právnej služby, a to bez toho, aby sa vôbec začalo meritórne pojednávať!). Preto je v rozpore s deklarovaným princípom zastavenie konania – účastníka môžu stíhať jedine procesné následky neunesenia bremena tvrdenia a dôkazného bremena, no nie následok zastavenia konania. 
Pomerne nejasná je aj úprava rozsudku pre zmeškanie v § 163 ods. 2 (pozri ďalej). 
Odporúčame zásadným spôsobom prehodnotiť a koncepčne ujasniť celú úpravu prípravy pojednávania a následne návrh prepracovať. 
 	O 	N 	režim repliky a dupliky je fakultatívny, súd môže urobiť aj iné vhodné opatrenia. Povinnosť doručovať do vlastných rúk súvisí s prísnou zásadou koncentrácie konania, na prostriedky procesného útoku a procesnej obrany súd nemusí prihliadnuť, ak neboli uplatnené včas. 	
NS SR 	K § 168 ods. 2 písm. b) 
Nie je zrejmé prepojenie s § 158 ods. 5, kde sa nevyžaduje súhlas, ale len absencia nesúhlasu. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	§ 158 ods. 5 je ustanovenie, v ktorom CSP ustanovuje, za akých podmienok možno rozhodnúť bez nariadenia pojednávania, preto ho treba subsumovať pod § 168 ods. 2 písm. c) a nie písm. b). 	
NS SR 	K § 170 ods. 1  
Súdom je celý senát (§ 41!). Naozaj má viesť pojednávanie celý senát?! 
 	O 	A 	v § 41 bolo doplnené vykonávanie procesných úkonov predsedom senátu. 	
NS SR 	K § 171 a 172 
Nie je jasné, kedy a či sa vlastne pojednávanie otvára. Vyvolanie veci nie je otvorením pojednávania. Odporúčame ujasniť a doplniť. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 172 ods. 1  
Ustanovenie nenadväzuje na výsledky predbežného prejednania sporu (ak sa pred pojednávaním konalo) – aktuálne znenia pôsobí dojmom, ako by sa predbežné prejednanie sporu malo konať pred prednesom žaloby a vyjadrenia. Odporúčame prepracovať. 
 	O 	N 	Uvedené vyplýva z dikcie, že predbežné prejednanie sporu sa uskutočňuje pred prvým pojednávaním. Sudca dokonca môže na predbežnom prejednaní spor aj meritórne rozhodnúť, ak je to možné a účelné. 	
NS SR 	K § 172 ods. 4  
Nie je zrejmé, čo znamená „nie sú schopní“? Ak bude dodržaný postup podľa § 158 a nasl., bude pojednávanie štvrtou príležitosťou tak urobiť (replika, triplika, predbežné prejednanie a pojednávanie). Tiež nie je zrejmé, čo znamená, že nie je dotknutý § 144 a 145 (teda či súd môže neskôr ignorovať svoje rozhodnutie alebo nie). Odporúčame objasniť. 
 	O 	N 	Uvedený postup závisí predovšetkým od posúdenia okolností súdom, pre ktoré strana a jej zástupca nemohli uviesť tvrdenia alebo označiť dôkazy. 	
NS SR 	K § 174 ods. 2  
Odporúčame zosúladiť so zákonom o advokácii, podľa ktorého substitučné zastúpenie nie je možné proti vôli klienta. 
 	O 	A 	 	
NS SR 	K § 175 ods. 2  
Vnímanie pojednávania ako trestu (bez ohľadu na skutočne objektívne dôvody – strana v kóme?) je problematické a môže kolidovať s ústavným právom účastníka na spravodlivý proces. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ má v úmysle sankcionovať len bezdôvodné návrhy na odročenie pojednávania, ktoré vedú k predlžovaniu súdneho konania. Aj napriek tomu je uznesenie podľa ods. 2 len uznesením upravujúcim vedenie konania, ktorým súd nie je viazaný. 	
NS SR 	K § 175 ods. 3  
Nie je zrejmé, prečo má súd strane ukladať niečo, čo vyplýva už zo všeobecnej úpravy (povinnosť dostaviť sa na pojednávanie). Odporúčame objasniť. 
 	O 	N 	Povinnosť podľa ods. 3 má predovšetkým informačný charakter, aby strana vedela, že na jej žiadosť o odročenie pojednávania sa neprihliada. 	
NS SR 	K § 176 ods. 2  
Takto vnímaný princíp kontradiktórnosti je v aktuálnej procesualistike skôr výnimkou, pretože odporuje základnému cieľu súdneho konania v právnom štáte, ktorým je udržiavanie právneho mieru. Z toho vyplýva okrem iného požiadavka vylúčiť situácie, aby bol súd nútený do rozhodnutí, ktoré sú celkom zjavne v rozpore so spravodlivým usporiadaním vzťahov, a tomu musí byť uspôsobená aj procesná úprava. Samozrejme, súd nesmie nahrádzať celú aktivitu účastníka. No takéto zásadné obmedzenie možnosti súdu vykonávať dôkazy, ktoré sú nevyhnutné (nie len potrebné) pre možnosť rozhodnúť vo veci, nie je v súlade s modernými trendmi. Predkladateľ napokon ani žiadne aktuálne trendy nepopisuje. Takáto úprava bude navyše vo svojich dôsledkoch v skutočnosti žiadať od súdu viac aktivity než sa zdá. Účastník totiž nemôže v zásade vopred vedieť, ako súd posúdi určitý dôkaz, resp. ako tento dôkaz dopadne. Preto bude účastník navrhovať spravidla kvantum zbytočných dôkazov. Súd, aby zabránil prekvapivému rozhodnutiu, bude navyše musieť vždy účastníka upozorniť, či určitú skutočnosť považuje za preukázanú alebo nie, a dať mu priestor na doplnenie dôkazných návrhov. A tak namiesto toho, aby súd sám vykonal jednoduchý dôkaz (obstaral jednu listinu, volal jedného svedka), ktorý považuje za podstatný, bude nútený vyrovnávať sa s obrovským množstvom dôkazných návrhov, resp. dokonca vykonávať množstvo dôkazov, ktoré budú takpovediac len „obstreľovať cieľ“ namiesto toho, aby doň jedným zásahom „trafil“. Odporúčame koncepciu opätovne analyzovať a prehodnotiť. 
 	O 	N 	Zásada princípu kontradiktórnosti je jedným z nosných princípov CSP, ktorý znamená zodpovednosť strán. Predkladateľ však upravil aj inštitúty na zmiernenie prísnej kontradiktórnosti, napr. § 177 ods. 2.  	
NS SR 	K § 178 ods. 1 
Odsek 1 je problematický svojou všeobecnosťou, keďže nie je zrejmé, čo znamená „získať zákonným spôsobom“ – postihuje to už samo nezákonné získanie dôkazného prostriedku? alebo len nezákonné vykonanie dôkazu, teda získanie skutkového poznatku z neho? Čo znamená nezákonné získanie dôkazného prostriedku (príklad: podľa § 271 ods. 1 Obchodného zákonníka strany nesmú prezradiť dôverné informácie – je predloženie zmluvy s takýmito informáciami v súdnom konaní stranou alebo svedkom nezákonným dôkazom?). Toto ustanovenie svojou zjednodušujúcou formuláciou otvára množstvo otázok. Odporúčame preto dôsledne analyzovať a opätovne prehodnotiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na princípe zákonnosti pri vykonávaní dôkazov. V článku 16 je upravený postup, ak má súd rozhodnúť, ktorému z porušených práva poskytne ochranu. Podľa názoru predkladateľa je ustanovenie dostatočné. 	
NS SR 	K § 182 ods. 2  
Navrhovateľom tvrdené „zásadné nóvum“ nenachádzame, pretože princíp, že každý dôkaz možno spochybniť, vyplýva práve už z princípu voľného hodnotenia dôkazov; navyše sa opäť len odkazuje na iné ustanovenie („zákonom stanoveným spôsobom“), čiže ide o blanketovú normu, ktorú odporúčame vypustiť. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo preformulované. 	
NS SR 	K § 187  
Vhodnejšie by bolo odkázať na primerané použitie ustanovení o výsluchu svedka; odporúčame zvážiť, či neoddeliť (formálne) výsluch strany od obyčajných prednesov strany v rámci § 172 napríklad prísahou pred výsluchom (ako v trestnom konaní). 
 	O 	N 	Výsluch strany je formálne a systematicky oddelený od ostatných prednesov strán. S návrhom podrobiť stranu prísahe sa predkladateľ nestotožnil, nevidí jej význam. 	
NS SR 	K § 188 
Odsek 3 je problematický z hľadiska zásady priamosti a nezohľadňuje, že súčasťou hodnotenia svedeckej výpovede je aj hodnotenie vonkajších okolností; nie je zaručené slobodné vyjadrenie svedka, navyše, ak je (legálne) platený stranou, ktorá ho za svedka volala. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	Zavedenie písomnej výpovede svedka si vyžiadala potreba zhospodárniť súdne konanie, uvedený inštitút bol aj súčasťou legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procesného a použije sa iba vo výnimočných prípadoch. 	
NS SR 	K § 189 ods. 1  
Musí strana svedkovi preukázať uznesenie podľa § 188 ods. 2, keďže až tým vzniká povinnosť dostaviť sa na súd? Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	ide o úkon súdu adresovaný priamo svedkovi. 	
NS SR 	K § 189 ods. 2 
Odsek 2 systematicky patrí pred § 188 ods. 2, keďže inak súd nemôže nariadiť výsluch. Odporúčame presunúť. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladtaeľa sú pripomienkované ustanoevnia v logickej a systematickej nadväznosti. 	
NS SR 	K § 196, 197 a 203 
Ustanovenia nedostatočne riešia rôzne situácie (listina je v držbe strany, listina je v držbe orgánu, listina je v držbe tretej osoby), ktoré si vyžadujú odlišné procesné riešenia (zodpovednosť účastníka za nepredloženie vs. dôsledné vynucovanie edičnej povinnosti voči tretej osobe). Odporúčame zásadným spôsobom dopracovať. 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje riešenie za komplexné, strana nenesie zodpovednosť za nepredloženie listiny, pokiaľ ju má v držbe tretia osoba. 	
NS SR 	K § 201 
navrhované ustanovenie je opäť v rozpore so zásadou priamosti. Predovšetkým nie je zrejmé, ako bude súd overovať skutkové predpoklady znaleckého posudku, resp. ich zhodnosť zo skutkovým stavom, ktorý sa má zhodnotiť v konaní. Ďalej je realitou, že znalec má tendenciu vyhovieť tomu, kto mu platí (a pritom postupovať legálne, v rámci odbornej úvahy, ktorú v drvivej väčšine odborov znalec má a ktorú súd nie je schopný preskúmať). Efektom tohto ustanovenia tak bude len zvýšená frekvencia návrhov na kontrolné znalecké dokazovanie. Odporúčame vypustiť, resp. viazať aspoň na dohodu oboch strán. 
 	O 	N 	Súkromný znalecký posudok predkladateľ zavádza ako jeden z prostriedkov na dosiahnutie rýchlosti konania. Nie je v možnostiach zákonnej úpravy CSP aby prinútila znalcov postupovať nestranne. 	
NS SR 	K § 213 ods. 1 
Ako už bolo uvedené, doručovanie do vlastných rúk v prebiehajúcom konaní je zbytočný luxus. Odporúčame upraviť. 	O 	N 	v súvislosti s prísnou fikciou doručenia predkladateľ nepovažuje doručovanie do vlastných rúk za problémové. 	
NS SR 	K § 216 a 222 
Navrhované definície budia rozpaky a sú zbytočné, pretože účinky oboch vlastností vyplývajú z iných konkrétnych ustanovení, nie z definície. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je legálna definícia právoplatnosti a vykonateľnosti nevyhnutná. 	
NS SR 	K § 225 ods. 1 
Uznesenie možno vyhlásiť aj pri výsluchu alebo pri obhliadke alebo pri predbežnom prejednaní sporu. Odporúčame vypustiť zmienku o pojednávaní. 	O 	A 	ustanovenie bolo prepracované 	
NS SR 	K § 229 až 240 
Navrhované ustanovenia pôsobia v návrhu CSP nesystematicky. CSP totiž neupravuje okruh vecí, v ktorých rozhoduje súdny úradník, ale odkazuje v § 40 na osobitný zákon. Preto nie je zrejmé, prečo má byť v CSP upravený prostriedok nápravy proti takémuto uzneseniu. Z logiky veci sa tým navyše predlžuje konanie proti tým uzneseniam, proti ktorým je prípustné odvolanie, keďže nie je zrejmé, že by sťažnosť nemohla smerovať proti takému uzneseniu, ak ho vydal súdny úradník. V takomto prípade sa aktuálna úprava javí pružnejšia, keď umožňuje, aby súd postúpil vec priamo odvolaciemu súdu s vyjadrením sudcu, že sťažnosti nevyhovuje. Odporúčame prehodnotiť. 
 	O 	N 	Odvolanie proti uzneseniu je prípustné len tam, kde to zákon pripúšťa. § 350 ods. 1 CSP určuje, proti ktorým uzneseniam je odvolanie prípustné. § 350 ods. 2 určuje, že (2) Odvolanie podľa odseku 1 nie je prípustné, ak proti uzneseniu možno podať sťažnosť. Obavy pripomienkujúceho subjektu teda nie sú opodstatnené.  	
NS SR 	K § 232 
Navrhovaná 15 dňová lehota je mimoriadne veľkorysá, vzhľadom na význam vecí, ktorých sa tieto uznesenia týkajú a v porovnaní s 3 dňovou lehotou napr. v trestnom konaní. Odporúčame skrátiť. 
 	O 	N 	Predkladateľ uznáva, že pripomienka má svoje opodstatnenie, 15 dňová lehota však bola výsledkom kompromisu pri zohľadnení záujmov oprávnených subjektov. 	
NS SR 	K § 254 ods. 1  
Vylúčenie ustanovenia o odstraňovaní vád pri odpore je problematické z hľadiska rovnosti účastníkov (čl. 47 ods. 3 ústavy), keď pri samotnom návrhu na vydanie platobného rozkazu R vylúčené nie je. Nie je akceptovateľné, aby súd poskytoval žalobcovi návod, ako má postupovať, aby PR mohol byť vydaná, no voči žalovanému postupovať rigorózne a bez ďalšieho jeho podania odmietnuť. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	ČA 	Predkladateľ akceptoval pripomienku v tom rozsahu, že ustanovenie doplnil nasledovne: Ustanovenie § 121 sa pri nedostatku vecného odôvodnenia nepoužije. 	
NS SR 	K § 255 ods. 4  
Doručovanie do vlastných rúk je zbytočné. Odporúčame vypustiť. 
 	O 	N 	V súvislosti s prísnou fikciou doručenia predkladateľ nepovažuje doručovanie do vlastných rúk za problémové. 	
NS SR 	K rozsudkom pre zmeškanie 
Z návrhu nie je jasná koncepcia rozsudkov pre zmeškanie. Rozsudok pre zmeškanie je zrejme rozsudkom v zmysle § 204 a nasl., pre ktorý je rozhodujúci stav v čase vyhlásenia (§ 207). Z ničoho ale nevyplýva, že by súd pri jeho vydávaní nemal byť viazaný hmotným právom. Inak povedané, súd síce môže považovať skutkové tvrdenia žalobcu (pri RpZ žalovaného) alebo žalovaného (RpZ žalobcu) za nesporné (§ 142 ods. 1), ale takto zistený skutkový stav musí vždy právne zhodnotiť, teda či z neho uplatnený nárok vyplýva alebo nie. Rozsudok pre zmeškanie totiž nie je automaticky trestom pre zmeškavšieho účastníka, ale je prostriedkom procesnej racionalizácie pri nezáujmu jednej strany o vedenie sporu. Takáto koncepcia je v súlade s koncepciou kontradiktórnosti, pretože kontradiktórnosť znamená, že strana sama rozhodne, či a ako je ochotná spolupôsobiť pri zisťovaní skutkového stavu a aké následky za to chce znášať. Povinnosťou strany však ani pri kontradiktórnom procese nie je spolupôsobiť pri právnom hodnotení veci a strana sa i v takomto konaní môže spoliehať na to, že súd právo pozná. Zmeškanie navyše nefinguje uznanie/vzdanie sa nároku, ale len neochotu ďalej pôsobiť pri zisťovaní skutkového stavu. 
Z logiky veci tak ale prichádza do úvahy aj to, že súd pri zmeškaní žalovaného RpZ aj tak žalobu zamietne, resp. pri RpZ žalobcu žalobe aj tak vyhovie, keďže § 261 a 267 nehovoria opak. Potom ale pôsobí nelogicky, ak je proti týmto rozsudkom vylúčené odvolanie napríklad pre nesprávne právne posúdenie veci. 
Konečne, keďže kontradiktórnosť sa týka oboch strán procesu, malo by byť vydanie rozsudku pre zmeškanie viazané na návrh protistrany, keďže tá môže aj napriek neprítomnosti protistrany mať záujem na riadnom pokračovaní v konaní. 
Odporúčame celú koncepciu rozsudkov pre zmeškanie prehodnotiť. 
 	O 	ČA 	Koncepcia rozsudkov pre zmeškanie bola prepracovaná v zmysle pripomienok viacerých subjektov. 
 	
NS SR 	K § 261  
Ustanovenie pôsobí nekoncepčne, keď zo žiadneho ustanovenia CSP nevyplýva, že by súd mal takéto uznesenie vydať. Koncepčnejšie by sa toto ustanovenie hodilo namiesto dnešného § 163. Odporúčame prehodnotiť. 	O 	ČA 	Koncepcia rozsudkov pre zmeškanie bola prepracovaná v zmysle pripomienok viacerých subjektov. 	
NS SR 	K § 265  
Nie je zrejmé udržiavanie tejto výnimky. Okrem vecí osobného stavu totiž nie je dôvodu, prečo by rozsudkom pre zmeškanie nemohol byť založený alebo zrušený právny vzťah (napr. pri prechode nájmu). Odporúčame preformulovať. 	O 	ČA 	Predmetné ustanovenie bolo vypustené. 
 	
NS SR 	K § 266 
Zmysel takejto úpravy je otázny. Zmyslom činnosti súdu by malo byť zistiť, či by rozsudok pre zmeškanie bol správny aj vtedy, keby sa konalo riadne dokazovanie, teda či obstojí oproti skutočnej realite (a nielen na základe fingovanej nespornosti skutkových tvrdení žalobcu). Preto by sa konanie po jeho vydaní malo zamerať na túto otázku, namiesto utápania sa v otázke, či dôvod zmeškania bol alebo nebol ospravedlniteľný. Zákon nepredpokladá ani koncentráciu, teda napr. žalovaný sa môže počas celého trvania konania o jeho žiadosti o zrušenie rozsudku pre zmeškanie pripravovať na meritórnu obranu, čím sa paradoxne dostáva do výhody oproti žalovanému diligentnému. Vo veci samej sa navyše môže následne ukázať, že konanie dopadne rovnako ako bolo rozhodnuté v rozsudku pre zmeškanie. 
Namiesto návrhu na zrušenie by tak mal byť proti RpZ prípustný opravný prostriedok podobný odporu (námietky?...), ktorý by viedol k pokračovaniu konania a k zisteniu, či rozsudok pre zmeškanie je alebo nie je meritórne správny a konečný rozsudok by mal znieť v tomto zmysle (podobne ako dnes pri zmenkovom platobnom rozkaze). Odporúčame opätovne koncepčne uvážiť a prehodnotiť. 	O 	N 	Navrhovaná zmena je v rozpore s koncepciou CSP. Rozsudok pre zmeškanie je procesná sankcia za procesnú pasivitu. Dôvodom na jeho zrušenie tak nemôže byť jeho rozpor so "skutočnou realitou", pretože z reality vôbec nevychádza. Súd môže len preskúmať, či boli splnené na takúto sankciu - vydanie rozsudku pre zmeškanie. 	
NS SR 	K § 297  
Ustanovenie je problematické z hľadiska ochrany spotrebiteľa; Súdny dvor Európskej únie rozhodol, že pozitívny (t.j. určujúci neprijateľnosť) rozsudok je záväzný pre individuálnych spotrebiteľov. Zrejme však nie je v súlade s právom EÚ, aby individuálni spotrebitelia pykali za zbabranú žalobu združenia.  	O 	N 	Predkldateľ nesúhlasí s pripomienkujúcim subjektom - mechanizmus abstraktnej kontroly vyžaduje právo EÚ. 
 	
NS SR 	Záver 
Vo výsledku sa domnievame, že návrh Civilného sporového poriadku by si zaslúžil omnoho hlbšie a systematickejšie spracovanie. V terajšej podobe je veľký počet ustanovení problematických, koncepčne neujasnených, viaceré inštitúty na seba nenadväzujú. Ak by bol Civilný sporový poriadok v tejto podobe schválený, domnievame sa, že by sa nedosiahol zámer predkladateľa, ale že by mohlo dôjsť k problémom v súdnej praxi a k skomplikovaniu a predĺženiu súdneho konania. Vzhľadom na to by sme odporúčali návrh Civilného sporového poriadku stiahnuť a predložiť ho najskôr na široké vnútrorezortné pripomienkové konanie a až po jeho vyhodnotení, následne na opätovné verejné pripomienkové konanie. Návrh Civilného sporového poriadku by si túto formu pozornosti určite zaslúžil. 	O 	N 	V zmysle rozporového konania, ktoré sa konalo 27.10.2014 na tejto pripomienke NS SR netrvá. 	
NBÚ 	K § 87 
V § 87 v poznámke pod čiarou k odkazu 3) odporúčame doplniť číslo ustanovenia Občianskeho zákonníka. 
Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
NBÚ 	K § 91 
V § 91 ods. 1 druhá veta znie: „Ak ide o súdny spis, ktorého obsahom sú utajované skutočnosti postupuje sa podľa osobitného predpisu.x)“. 
Poznámka pod čiarou k odkazu X znie: „x) Zákon č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Cieľom zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon č. 215/2004 Z. z.“) je verejný záujem na ochrane utajovaných skutočností, pričom podstata ochrany utajovaných skutočností spočíva v prijatí takých preventívnych opatrení, ktoré budú predchádzať ohrozeniu alebo poškodeniu záujmov Slovenskej republiky neoprávnenou manipuláciou. Zákon č. 215/2004 Z. z. umožňuje prístup k utajovaným skutočnostiam iba vymedzenému okruhu oprávnených osôb, ktoré musia spĺňať zákonom ustanovené požiadavky. Oprávnenou osobou na účel zákona č. 215/2004 Z. z. je právnická osoba alebo fyzická osoba, ktorá je určená na oboznamovanie sa s utajovanými skutočnosťami, alebo ktorej oprávnenie na oboznamovanie sa s utajovanými skutočnosťami vzniklo zo zákona (§ 2 písm. f)). Sú teda dané dve kategórie osôb, ktorým môže vzniknúť oprávnenie na oboznamovanie sa s utajovanými skutočnosťami. Prvá kategória osôb musí kumulatívne spĺňať predpoklady na vznik oprávnenia na oboznamovanie sa s utajovanými skutočnosťami ustanovené v § 10 ods. 1 písm. a) až j) zákona č. 215/2004 Z. z., pričom prístup týchto osôb k utajovaným skutočnostiam je podmienený okrem iného určením stupňa utajenia a nevyhnutného rozsahu utajovaných skutočností (podľa § 31 zákona č. 215/2004 Z. z.). Do druhej kategórie osôb patrí explicitne vymedzený okruh osôb, ktorým oprávnenie na oboznamovanie sa s utajovanými skutočnosťami vzniká za predpokladu, že sú kumulatívne splnené podmienky ustanovené v § 34 až § 36 zákona č. 215/2004 Z. z. Z dôvodu ochrany utajovaných skutočností pri nahliadaní do súdneho spisu je potrebné rešpektovať ustanovenia zákona č. 215/2004 Z. z. a umožniť prístup k utajovaným skutočnostiam len oprávneným osobám za podmienok ustanovených týmto zákonom. 

 	Z 	ČA 	Predkladateľ explicitne zaviedol subsidiaritu CSP vo vzťahu k osobitným predpisom v treťom odseku ustanovenia. NBÚ sa dňa 6.11.2014 zúčastnil na rozporovom konaní s MSSR, kde bolo riešenie dohodnuté a rozpor bol odstránený. 	
NBÚ 	k § 91 
V § 91 ods. 2 navrhujeme na konci doplniť druhú vetu, ktorá znie: „Ak ide o súdny spis, ktorého obsahom sú utajované skutočnosti, postupuje sa podľa osobitného predpisu.x)“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie druhej vety v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 2. 
 	Z 	ČA 	Predkladateľ explicitne zaviedol subsidiaritu CSP vo vzťahu k osobitným predpisom v treťom odseku ustanovenia. 

NBÚ 	K § 92 
V § 92 navrhujeme doplniť odsek 3, ktorý znie: 
„(3) Ak sú v priebehu pojednávania prejednávané utajované skutočnosti, ich zaznamenávanie pomocou technických zariadení, uchovávanie na trvalom nosiči dát a ďalšia manipulácia sa vykonáva podľa osobitného predpisu.17)“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Návrh odseku 3 predmetného ustanovenia súvisí s vytvorením podmienok v oblasti bezpečnosti technických prostriedkov a administratívnej bezpečnosti na ochranu utajovaných skutočností pri ich vytváraní na technických prostriedkoch, uchovávaní na hmotnom nosiči a ďalšej manipulácií s nimi. Utajované skutočnosti je možné ukladať na technickom prostriedku iba vtedy, ak sú splnené zákonom č. 215/2004 Z. z. ustanovené podmienky, predovšetkým technický prostriedok musí byť certifikovaný a schválený vedúcim do prevádzky. Hmotný nosič dát, ktorý obsahuje utajované skutočnosti, musí byť taktiež chránený v rozsahu a spôsobom ustanoveným zákonom č. 215/2004 Z. z. pred neoprávnenou manipuláciou a nie je možné ho poskytnúť nepovolaným osobám (§ 2 písm. g)). V prípade umožnenia zaznamenania utajovanej skutočnosti je oprávnená osoba povinná vytvoriť zodpovedajúce podmienky na jej ochranu nielen pri jej ukladaní na technické zariadenie, ale aj ďalšej manipulácii s ňou. 
 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 93 
V § 93 navrhujeme doplniť odsek 3, ktorý znie: 
„(3) Ustanovenie o zaznamenávaní priebehu pojednávania podľa § 92 ods. 3 sa použije primerane.“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie odseku 3 v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke 4. 
 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 117 
V § 117 ods. 1 a 2 navrhujeme nad slová „zaručeným elektronickým podpisom“ doplniť odkaz na poznámku pod čiarou Y, ktorá znie: „y) Zákon č. 215/2002 Z. z. o elektronickom podpise a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 
Odôvodnenie: 
Označené ustanovenie návrhu zákona umožňuje urobiť podanie elektronickými prostriedkami podpísané zaručeným elektronickým podpisom, pričom v ňom absentuje odkaz na zákon č. 215/2002 Z. z. o elektronickom podpise a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, ktorý tento spôsob podrobne upravuje. 

 	O 	A 	 	
NBÚ 	K § 166 
V § 166 ods. 2 navrhujeme na konci doplniť druhú vetu, ktorá znie: „Ak ide o vyhotovenie záznamu, ktorého obsahom sú utajované skutočnosti postupuje sa podľa osobitného predpisu.x)“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie druhej vety v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienkam č. 2 a 4 a rovnako preto, že v prípade umožnenia zaznamenania utajovanej skutočnosti je oprávnená osoba povinná vytvoriť zodpovedajúce podmienky na jej ochranu nielen pri jej ukladaní na technické zariadenie, ale aj ďalšej manipulácii s ňou. 
 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 167 
§ 167 ods. 4 znie: 
„(4) Ak súd vylúčil verejnosť z pojednávania podľa odseku 2 preto, že verejné prejednanie sporu by ohrozilo obchodné tajomstvo, dôležitý záujem strany alebo svedka, môže povoliť na návrh strany jednotlivým osobám, aby boli prítomné na pojednávaní alebo jeho časti, pričom ich zároveň poučí o povinnosti zachovávať mlčanlivosti o všetkých skutočnostiach. Ak súd vylúčil verejnosť z pojednávania podľa odseku 2 preto, že verejné prejednanie sporu by ohrozilo ochranu utajovaných skutočností, postupuje sa podľa osobitného predpisu.x).“ 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Formuláciu ustanovenia v návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 2. To znamená, prítomnosť jednotlivých osôb na pojednávaní alebo jeho časti v prípadoch, ak jeho predmetom budú aj utajované skutočnosti, možno povoliť iba vtedy, ak ide o oprávnené osoby a len za dodržania podmienok ustanovených v zákone č. 215/2004 Z. z. 
 	Z 	A 	Bolo zavedené spoločné ustanovenie. NBÚ sa dňa 6.11.2014 zúčastnil na rozporovom konaní s MSSR, kde bolo riešenie dohodnuté a rozpor bol odstránený.  	
NBÚ 	K § 167 
V § 167 ods. 5 navrhujeme na konci doplniť druhú vetu, ktorá znie: „Vyhotovovať zvukové prenosy a obrazové záznamy a obrazové prenosy z pojednávania možno iba za podmienok ustanovených osobitnými predpismi13).“. Súčasne navrhujeme do poznámky pod čiarou k odkazu 13 doplniť odkaz na zákon č. 215/2004 Z. z. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie druhej vety v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 4. 
 	Z 	A 	Bolo zavedené spoločné ustanovenie, ktoré pokrýva požiadavku NBÚ. NBÚ sa dňa 6.11.2014 zúčastnil na rozporovom konaní s MSSR, kde bolo riešenie dohodnuté a rozpor bol odstránený. 	
NBÚ 	K § 181 
V § 181 sa na konci bodka nahrádza bodkočiarkou a dopĺňajú sa slová „tým nie je dotknutá povinnosť zachovávať mlčanlivosť o utajovaných skutočnostiach.“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Oprávnená osoba je povinná podľa zákona 215/2004 Z. z. zachovávať mlčanlivosť o informáciách a veciach obsahujúcich utajované skutočnosti (§ 38 písm. a)). Oslobodiť od povinnosti mlčanlivosti možno oprávnenú osobu len ak má vypovedať v konaní pred štátnym orgánom a za splnenia ďalších podmienok ustanovených v § 40 uvedeného zákona. 
 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 187 
V § 187 odsek 4 znie: 
„(4) Na postup podľa ods. 1 a 3 sa ustanovenie o zachovávaní mlčanlivosti podľa § 195 použije primerane.“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie odseku 4 v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 10. 

 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 195 
V § 195 ods. 2 navrhujeme za slová „zachovávať mlčanlivosť“ doplniť slová „podľa odseku 1“. 
Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	N 	Predkladateľa nepovažuje doplnenie za potrebné - zo systematiky vyplýva. 	
NBÚ 	K § 196 
V § 196 navrhujeme na konci doplniť tretiu veta, ktorá znie: „Ak ide o listinu, ktorej obsahom sú utajované skutočnosti, postupuje sa podľa osobitného predpisux).“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie tretej vety v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 2. 
 	Z 	A 	 	
NBÚ 	K § 202 
V § 202 navrhujeme na konci doplniť druhú vetu, ktorá znie: „Ustanovenie o zachovávaní mlčanlivosti podľa § 195 sa použije primerane.“. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Doplnenie druhej vety v označenom ustanovení návrhu zákona navrhujeme z dôvodov uvedených v odôvodnení k pripomienke č. 10. 

 	Z 	A 	 	
NBÚ 	Všeobecná pripomienka 
Všeobecná pripomienka: 
Navrhujeme v návrhu zákona doplniť ustanovenia o preukazovaní totožnosti účastníkov, ich zástupcov a ďalších osôb, ktoré sa zúčastňujú v konaní pred súdom. 
Túto pripomienku považuje Národný bezpečnostný úrad za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Z dôvodu špecifického postavenia niektorých kategórii osôb, ktoré môžu svoju totožnosť preukazovať aj inýmn spôsobom (napríklad, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, advokát, príslušník Policajného zboru, príslušník Národného bezpečnostného úradu), a rovnako aj preto, že v osobitných prípadoch je nutné utajenie skutočnej totožnosti alebo príslušnosti zákonom vymedzeného okruhu osôb k orgánom verejnej moci, navrhujeme v návrhu zákona doplniť ustanovenia o preukazovaní totožností účastníkov, ich zástupcov a ďalších osôb, ktoré sa zúčastňujú na konaní pred súdom tak, aby sa tieto osoby mohli preukázať aj iným dokladom, ako je občiansky preukaz, napríklad služobným preukazom príslušníka Národného bezpečnostného úradu. 

 	Z 	A 	MS SR pripomienku akceptovalo v spoločnom ustanovení, zároveň MS SR do dôvodovej správy uvedie podrobnosti. NBÚ s navrhnutým riešením súhlasil na rozporovom konaní dňa 6.11.2,14 - rozpor sa týmto odstránil.  	
MDVaRR SR 	K § 103 ods. 1 a 2 
V § 103 ods. 1 žiadame vypustiť slová „alebo poverená“ a v odseku 2 žiadame vložiť za slová „môže prijať aj“ slová „písomne poverená“. 
Túto pripomienku považuje ministerstvo za zásadnú. 
Odôvodnenie: 
Uvedené znenie žiadame v nadväznosti na znenie zákona č. 324/2011 Z. z. o poštových službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o poštových službách“), podľa ktorého má adresát právo na určenie osoby, ktorá je splnomocnená prevziať za neho poštovú zásielku [§ 33 ods. 1 písm. a)]. Podľa súčasného znenia zákona o poštových službách poštový podnik dodá poštovú zásielku len adresátovi alebo osobe, ktorú adresát splnomocnil (§ 32 ods. 1 písm. c) bod 2). Podrobnosti týkajúce sa splnomocnenia na preberanie zásielok sú uvedené v poštových podmienkach. Zákon o poštových službách poverenie na prevzatie zásielky neupravuje. V nadväznosti na súčasné znenie § 48 ods. 5 až 7 Občianskeho súdneho poriadku preto žiadame, aby sa poverenie na prijímanie zásielok vzťahovalo, tak ako doteraz, len na osoby uvedené v navrhovanom znení § 103 ods. 2. Ponechanie navrhovaného znenia § 103 ods. 1 by vyvolalo potrebu novelizovať zákon o poštových službách tak, aby bolo možné poštové zásielky preberať aj na základe písomného poverenia. 
 	Z 	ČA 	Pripomienka MDVaRR SR sa bude riešiť pri novelizácii súvisiacich predpisov precizáciou poštového zákona tak, ako je naplánované v návrhu uznesenia vlády (v priebehu roka 2015). 	
MDVaRR SR 	K § 15 ods. 2  
V § 15 ods. 2 odporúčame slová „má v Slovenskej republike organizačnú zložku“ nahradiť slovami „je v Slovenskej republike umiestnená jej organizačná zložka“ s ohľadom na znenie § 19 písm. c). 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 16  
V § 16 odporúčame slová „§ 13 až § 15“ nahradiť slovami „§ 13 až 15“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 2 
V poznámke pod čiarou k odkazu 2 odporúčame na konci pripojiť slová „v znení neskorších predpisov“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 3 
V poznámke pod čiarou k odkazu 3 odporúčame uviesť konkrétne ustanovenie Občianskeho zákonníka. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 6 
Poznámku pod čiarou k odkazu 6 odporúčame upraviť podľa bodu 22 Prílohy č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky takto: 
„6) Napríklad § 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva v znení neskorších predpisov, § 230 ods. 1 Zákonníka práce v znení zákona č. 384/2007 Z. z., § 1 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 397/2008 Z. z.“. 
 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 7  
V poznámke pod čiarou k odkazu 7 odporúčame na konci pripojiť slová „v znení zákona č. 214/2014 Z. z.“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 8 
V poznámke pod čiarou k odkazu 8 odporúčame na konci pripojiť slová „v znení neskorších predpisov“. 	O 	A 	poznámka bola vypustená. 	
MDVaRR SR 	K § 128 a § 174 ods. 4 
V § 128 a § 174 ods. 4 odporúčame pojmy „telefónne číslo“ a „telefonický kontakt“ zosúladiť a používať len jeden z nich. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 130  
V § 130 odporúčame slovo „no“ nahradiť iným vhodnejším slovom. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 168 
V § 168 odporúčame vložiť pred označenie odsekov 1 a 2 ľavú zátvorku a v odseku 2 za slovo „nariaďovať“ čiarku. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 172  
V § 172 odporúčame slová „§ 144 a § 145“ nahradiť slovami „§ 144 a 145“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K poznámke pod čiarou k odkazu 14  
V poznámke pod čiarou k odkazu 14 odporúčame za slová „§ 8 zákona“ vložiť slová „Národnej rady Slovenskej republiky“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 255 ods. 3 
V § 255 ods. 3 odporúčame slová „jeden z žalovaných“ nahradiť slovami „jeden zo žalovaných“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 393 písm. c)  
V § 393 písm. c) odporúčame za slová „uvedené v § 386“ vložiť slovo „písm.“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K § 449  
V celom § 449 odporúčame za slová „predo dňom“ vložiť slovo „nadobudnutia“. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 23 a 24 
S cieľom zabrániť možným obštrukciám navrhujeme doplniť kolízne pravidlá na riešenie prieniku priemyselno-právnej a nekalosúťažnej agendy, pretože v praxi sa často uplatňujú oba druhy ochrany; žaloby sa tiež menia, dopĺňajú a môže to mať vplyv na kauzálnu príslušnosť. V zmysle § 34 CSP súd skúma ex offo kauzálnu príslušnosť počas celého konania. Kolízne pravidlá by mali vychádzať z princípu, že kauzálna príslušnosť podľa § 23 (priemyselné vlastníctvo) má prednosť pred kauzálnou príslušnosťou podľa § 24 (nekalá súťaž). V súvislosti s kauzálnou príslušnosťou si dovoľujeme poukázať na skutočnosť, že predložený návrh neupravuje kauzálnu príslušnosť sporov podľa Autorského zákona, o ktorých sa dnes koná na všetkých okresných súdoch. Rekodifikácia civilného procesného práva by mohla byť vhodnou príležitosťou prehodnotiť tento stav.  	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 85 
Odporúčame zvážiť, ako alternatívu k povinnému zastúpeniu advokátom v sporoch súvisiacich s ochranou priemyselného vlastníctva, možnosť zastúpenia strany patentovým zástupcom. Poukazujeme aj na návrh § 103, zo znenia ktorého máme za to, že sa predpokladá účasť patentového zástupcu v sporoch podľa CSP ako zástupcu jednej zo strán. 	O 	N 	Predkladateľ trvá na povinnom zastúpení advokátom, nakoľko odbornú spôsobilosť na zastupovanie v konaní pred súdom má predovšetkým advokát. 
 	
ÚPV SR 	§ 168 ods. 2 
Na konci písmena a) odporúčame nahradiť slovo "alebo" čiarkou (bod 5 legislatívnotechnických pokynov); ide o legislatívnotechnickú pripomienku. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 188 
V odseku 2 odporúčame vypustiť posledné dve vety a to s poukazom na duplicitnú úpravu v § 192 ods. 2. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 222 
V odseku 3 odporúčame zvážiť možnosť stanovenia dlhšej lehoty na plnenie, ak je povinným orgán verejnej správy. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 247 
Popri nepriznaní náhrady trov konania odporúčame doplniť aj možnosť súdu výnimočne náhradu trov konania znížiť. 	O 	N 	Zníženie náhrady trov konania je možné docieliť výkladom pripomienkovaného ustanovenia. 	
ÚPV SR 	§ 338 
V súvislosti s nadpisom pod § 338 poukazujeme na súčasné znenie O. s. p., kde je nadpis "Zabezpečenie dôkazu vo veciach týkajúcich sa práva duševného vlastníctva" umiestnený nad číselným označením paragrafu (pozri § 78b O. s. p.) a teda tento nadpis sa vzťahuje aj na ďalšie paragrafy. 
V navrhovanom znení preto odporúčame zvážiť umiestnenie nadpisu (pod/nad) číselné označenia § 338 a to v závislosti od toho, či ďalšie paragrafy sa vzťahujú len na zabezpečenie dôkazného prostriedku vo veciach práva duševného vlastníctva (ako je to doposiaľ) alebo na zabezpečenie dôkazu všeobecne. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	§ 349 
V odseku 1 písm. b) odporúčame vypustiť slová "alebo zabezpečovacieho" vzhľadom na úpravu § 328 a § 329 ods. 1, na ktoré sa v tomto ustanovení poukazuje.  	O 	N 	S ohľadom na § 336 sa ustanovenie § 328 a § 329 vzťahuje i na zabezpečovacie opatrenia. Preto je formulácia § 349 ods. 1 písm. b) dôvodná. 
 	
ÚPV SR 	§ 392 a 393 
V § 392 odporúčame slová "treba podať" nahradiť slovami "možno podať" vzhľadom na použitú terminológiu v predchádzajúcich a nasledujúcich ustanoveniach. Zároveň odporúčame do tohto ustanovenia doplniť aj objektívnu lehotu troch rokov, ktorej zachovanie vyplýva z textu dôvodovej správy, keďže (ako tiež vyplýva z dôvodovej správy) v § 393 sú upravené výnimky z tejto objektívnej lehoty. 
Následne odporúčame preformulovať znenie úvodnej vety § 393 napr. nasledovne: "Žalobu na obnovu konania možno podať aj po troch rokoch od právoplatnosti rozsudku, avšak v lehote troch mesiacov odkedy sa ten kto obnovu navrhuje, mohol dozvedieť o dôvode obnovy, alebo odo dňa, kedy ho mohol uplatniť, ak...a)..".  	O 	ČA 	Precizované inak. 
 	
ÚPV SR 	§ 323 
Z hľadiska systematiky odporúčame zvážiť ponechanie odseku 3 v § 323 a jeho prípadné začlenenie napr. do prvého dielu (Rozsudok) piatej hlavy. (Prvé dva odseky § 323 upravujú nariadenie neodkladného opatrenia a tretí odsek priznanie práva na uverejnenie rozsudku.) Ak zostane navrhované znenie nezmenené, v tejto súvislosti poukazujeme aj na tabuľku zhody k smernici 2004/48/ES, kde je pri čl. 15 tejto smernice uvedené nesprávne ustanovenie CSP - § 323 ods. 1; má byť odsek 3.  	O 	ČA 	Systematicky je ustanovenie podľa názoru predkladateľa začlenené správne; v časti pripomienky o precizácii tabuľky zhody pripomienku akceptujeme. 
 	
MV SR 	všeobecne 
1. Návrh zákona odporúčame gramaticky upraviť, ako aj zosúladiť s Legislatívnymi pravidlami vlády SR, napríklad: 
- v čl. 1, § 2, 3 a v ďalšom texte zvážiť zjednotenie súčasného používania slov „ak“ a „pokiaľ“ vo význame vymedzenie rozsahu, miery (takom význame je síce slovo „pokiaľ“ alternatívou k slovu „ak“, predovšetkým však toto slovo uvádza príslovkovú vetu miestnu); 
- slová „Policajný zbor Slovenskej republiky“ nahradiť slovami „Policajný zbor“ v príslušnom gramatickom tvare; 
- v čl. 6 ods. 1 zaviesť legislatívnu skratku „Procesné strany (ďalej len „strany“)“, nadväzne na to v odseku 2 vypustiť slovo „procesnej“ , v odseku 3 slovo „sporu“, v čl. 7 a čl. 11 ods. 2 slová „procesnej“, „procesná“, „procesnú“; 
- v čl. 11 ods. 3 upraviť text takto: „Ak sa osoba v styku so súdom ....odbornosti, platí, že je schopná konať ...“ (slovné spojenie „má sa za to“ je bohemizmus); 
- v čl. 11 ods. 4 vypustiť slovo „ďalšie“, ktoré v kontexte vety nie je použité náležite; 
- v čl. 18 za slovo „medzinárodným“ vložiť slovo „právom“; 
- v § 2 za slovami „Civilný sporový poriadok“ vypustiť spojku „alebo“; 
- v poznámke pod čiarou k odkazu 2 na konci doplniť slová „v znení neskorších predpisov“; 
- v § 54 druhej vete vypustiť predložku „v“; 
- v § 58 ods. 2 bodkočiarku nahradiť čiarkou; 
- v poznámke pod čiarou k odkazu 3 doplniť za „§“ príslušné číslo Občianskeho zákonníka; 
- v § 93 ods. 2 slovo „upraví“ nahradiť slovom „ustanoví“; 
- v poznámke pod čiarou k odkazu 7 za slová „(zákon o e-Governmente)“ doplniť slová „v znení zákona č. 214/2014 Z. z.“; 
- v § 101 ods. 2 písm. e) slovo „policajného“ nahradiť slovom „Policajného“; 
- v § 153 ods. 1 písm. c) za slová „podľa medzinárodnej zmluvy“ doplniť čiarku a slová „ktorou je Slovenská republika viazaná“; 
- v poznámke pod čiarou k odkazu 14 slová „v znení zákona č. 192/2011 Z. z.“ nahradiť slovami „v znení neskorších predpisov“; 
- v § 201 ods. 2 slová „sa jednalo“ nahradiť slovom „išlo“; 
- v § 208 ods. 3 a § 213 ods. 2 za slová „osobitného predpisu“ doplniť odkaz a poznámku pod čiarou k odkazu na príslušný právny predpis; 
- v § 209 ods. 3 slová „webovej stránke“ nahradiť slovami „webovom sídle“; 
- v § 214 v druhej vete slovo „subjektom“ nahradiť slovom „stranám“; 
- v § 358 v nadpise slovo „Novoty“ nahradiť vhodnejším výrazom, napr. „Nové dôvody“ (použité slovo je príliš všeobecné a nevystihuje tak obsah ustanovenia); 
- v § 365 navrhujeme odstrániť čiaru pod slovami § 358; 
- v § 448 ods. 3 upraviť znenie takto: „Pre lehoty, ktoré sa v deň nadobudnutia účinnosti tohto zákona neskončili...“. 	O 	ČA 	ČA - legislatívno technické pripomienky boli akceptované okrem pripomienky k § 209 - súdy nemajú vlastné webové sídlo, používa sa "webová stránka súdu"; k pripomienke k § 214 - slovo stranám je zvolené správne; k pripomienke k § 358 - predkladtaeľ zvážil použitie slova "novoty" a tento tvar vyhodnotil ako najvýstižnejší a najvhodnejší 
 	
MV SR 	všeobecne 
2. Navrhujeme v texte návrhu zadefinovať, čo sa chápe „sporom“. Predkladateľ v návrhu Civilného mimosporového poriadku nepriamo definuje spor v § 2 ods. 2, kde to však podľa nášho názoru logicky nepatrí. 	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje za potrebné definovať "spor". Pre účely rozlišovania sporového a mimosporového konania predkladateľ zvolil techniku, podľa ktorej všetko, čo nie je mimosprovým konaním (a samozrejme správnym súdnictvom) je konaním sporovým. 
 	
MV SR 	všeobecne 
3. Návrh zákona obsahuje množstvo duplicitných ustanovení, ktoré upravujú jednu vec na viacerých miestach rovnako, odporúčame preto vypustiť opakované ustanovenia ako nadbytočné (napríklad § 167 ods. 1 vs. čl. 14 ods. 1, § 299 a 308 vs. § 83 ods. 3). 	O 	N 	Predkladateľ považoval za vhodné na niektorých miestach zdôrazniť určité odchýlky, najmä v konaní so "slabšou stranou", preto zvolil na zvýraznenie určitých skutočností opakovanie ustanovenia. 
 	
MV SR 	všeobecne 
4. Navrhujeme prehodnotiť použitú legislatívnu techniku. Návrh obsahuje množstvo jednovetových paragrafov, ktoré by bolo vhodné spojiť do paragrafov členených na odseky, resp. využívať vnútorné odkazy, čím by sa skrátil zbytočne rozsiahly text členený do 451 paragrafov (súčasný Občiansky súdny poriadok obsahuje približne 500 paragrafov, pričom sú v nich zahrnuté všetky tri procesné kódexy). 	O 	N 	Cieľom predkladateľa bolo vytvoriť jednoduchý a prehľadný text pomocou kratších jedno až dvojodsekových paragrafov. Uvedené je i v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády -Príloha č. 5 bod 12. 	
MV SR 	všeobecne 
5. Napriek skutočnosti, že pojem „vyslúchať“ je v súčasnosti používaný v platnom Trestnom poriadku, považujeme ho za už dobou prekonaný a navrhujeme ho nahradiť slovom „vypočúvať“. Taktiež navrhujeme slovo „zhojený“ nahradiť iným ekvivalentným termínom napr. odstránený, vyriešený. 	O 	ČA 	Pojem vyslúchať je odvodený od slova výsluch, preto ho navrhovateľ považuje za vhodné dôsledne používať, slovo zhojený bude nahradený slovom odstránený. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
6. Základné princípy nie sú formulované vo všetkých troch aktoch rovnako, resp. sú formulované iba obdobne. V záujme zvýšenia právnej istoty používateľov poriadkov považujeme ich zjednotenie za nevyhnutné, okrem prvkov charakteristických výlučne pre sporové, resp. nesporové alebo správne súdne konanie. Taktiež sa viaceré princípy zásady opakujú, hoci sa na konanie podľa Civilného mimosporového poriadku (CMP) aj Správneho súdneho poriadku (SSP) subsidiárne použijú ustanovenia Civilného sporového poriadku (CSP). Ako príklad uvádzame zásadu verejnosti (čl. 14 CSP vs. § 5 ods. 6 SSP vs. čl. 9 CMP) a najmä princíp legality, ktorý je formulovaný odlišne (čl. 16 CSP vs. § 5 ods. 4 SSP vs. čl. 11 CMP). 	O 	ČA 	Princípy boli precizované, avšak tam, kde sú rozdielnosti, vyplývajú tieto rozdielnosti z rozdielneho postupu, aký sa používa v sporovom a mimosporovom konaní. Išlo o zámer predkladateľa. Zopakovanie niektorých princípov v CMP malo úlohu zvýrazniť tieto princípy aj pre mimopsporvé konanie. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
7. V čl. 2 ods. 2 je zavedená definícia právnej istoty ako stavu, v ktorom každý môže legitímne očakávať, že jeho spor bude rozhodnutý v súlade s ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít. Z normatívneho textu definície však nie je zrejmé (aj napriek dôvodovej správe a čl. 3 ods. 1), čo sa chápe ustálenou rozhodovacou praxou (koľko za sebou idúcich rozhodnutí musí sledovať rovnaký právny výklad) a kto sa chápe najvyššou súdnou autoritou. Predovšetkým nie je jednoznačne zrejmé, či sa medzi najvyššie súdne autority v tomto kontexte považujú aj Súdny dvor Európskej únie a Európsky súd pre ľudské práva. Táto zásada je premietnutá následne v texte návrhu v ustanoveniach, kde sa uvádza, že v prípade ak sa súd odchýli od ustálenej rozhodovacej praxe, musí takéto odchýlenie riadne odôvodniť. Rovnako odchýlenie od ustálenej rozhodovacej praxe odvolacím súdom môže byť dôvod na dovolanie podľa § 410 ods. 1. Nie je preto zrejmé, či rozhodnutie v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora EÚ, je dôvodom „iba“ na obnovu konania podľa § 386 alebo takúto judikatúru môžeme chápať ako rozhodovaciu prax súdnych autorít v zmysle zásady právnej istoty a teda chápať to aj ako dôvod pre dovolanie.  	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočnú. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
8. V čl. 3 ods. 1 navrhujeme slovo „medzinárodnými“ nahradiť slovom „medzinárodnoprávnymi“. Pod pojem medzinárodné záväzky je možné subsumovať akýkoľvek záväzok urobený v medzinárodnom styku, ktorý nemusí mať záväznú podobu a nie je preto nevyhnutné podriadiť výklad predkladaného zákona takémuto záväzku. Zároveň si dovoľujeme namietať voči zúženiu medzinárodnoprávnych záväzkov Slovenskej republiky iba na oblasť ochrany ľudských práv a základných slobôd, čo je aj v rozporom s čl. 1 ods. 2 Ústavy SR, ktorá nerozlišuje medzi ľudskoprávnymi a inými medzinárodnoprávnymi záväzkami. Slovenská republika je viazaná celým radom medzinárodnoprávnych záväzkov, ktoré majú prednosť pred zákonmi Slovenskej republiky. Zároveň avizujeme, že v ustanovení chýbajú pramene Európskeho práva – primárne právo, sekundárne právo, ktoré majú priamy účinok buď v zmysle primárneho práva alebo na základe judikatúry Súdneho dvora EÚ.  	O 	A 	 	
MV SR 	k základným princípom 
9. V čl. 3 ods. 1 odporúčame slová „verejným poriadkom“ nahradiť slovami „právnym poriadkom Slovenskej republiky“. 	O 	N 	Pojem verejný poriadok je širší pojem, ako právny poriadok SR, preto bol zvolený tento pojem. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
10. V čl. 3 ods. 2 odporúčame vypustiť druhú vetu ako nadbytočnú, nakoľko skutočnosť, že zákon nemožno vykladať inak, ako je uvedené v odseku 1 vyplýva priamo zo znenia navrhovaného textu odseku 1. V prípade jej ponechania ju odporúčame preformulovať, napríklad takto: „Dovolávanie slov a viet tohto zákona proti jeho účelu nemožno brať do úvahy.“, keďže nevidíme ako vhodné zakazovať niekomu niečoho sa dovolávať. 	O 	N 	Predkladateľ ustanovenie mierne precizoval, avšak jeho text považuje za dostatočne presný a zrozumiteľný. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
11. Navrhované ustanovenie v čl. 4 ods. 2 síce sleduje za cieľ, aby sudca nemohol vec odmietnuť, no poukazujeme na skutočnosť, že legislatívne zakotvenie analógie môže svojim znením zaviesť sudcovskú normotvorbu, hoci z rozdelenia kompetencií štátnych orgánov jasne vyplýva, že náš právny poriadok je postavený na parlamentnej demokracii a zákonnú normotvorbu môže vykonávať len parlament. Ak sa zavedie v takomto ponímaní a navrhovaným postupom sudcovská normotvorba, môže to viesť k rôznorodej aplikačnej praxi, možno až sudcovskej arbitrárnosti (svojvôli). 	O 	N 	Predkladateľ považuje formuláciu za podstatnú, jej vypustením by sa zmenila koncepcia, na ktorej predkladateľ trvá. Ustanovenie má zabezpečiť zabránenie odmienutia spravodlivosti a má za cieľ riešiť situáciu medzier v práve. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
12. V čl. 14 ods. 1 vypustiť slová „zo závažných“ ako nadbytočné. V súvislosti s textom zákona je vždy potrebné vychádzať z toho, že ak zákon ustanoví dôvody pre výnimku, sú tieto dôvody závažné. 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je zdôraznenie závažnosti dôvodov v tomto prípade podstatným prvkom. 
 	
MV SR 	k základným princípom 
13. V čl. 16 ods. 1 slová „pri zohľadnení ich vzájomného vzťahu“ buď vypustiť alebo nahradiť presnejšími slovami „pri zohľadnení ich právnej sily“. Vzájomný vzťah právnych predpisov je vzťahom ich vzájomnej nadradenosti a podriadenosti, ktorý vychádza z ich právnej sily založenej na postavení orgánu, ktorý predpis vydal. Taktiež dávame na zváženie doplnenie aj o rozhodovanie v súlade s medzinárodnoprávnymi záväzkami Slovenskej republiky.  	O 	N 	Keďže ide o text základného princípu zvolená miera určitosti slov je podľa názoru predkladateľa optimálna. 
 	
MV SR 	k § 6 
14. Zo znenia § 6 nie je zrejmé, či súd zisťuje aj platnosť rozhodcovskej doložky alebo iba jej existenciu. V prípade, ak žalovaný podá námietku, že spor sa má rozhodnúť pred rozhodcovským súdom, bude mať súd túto skutočnosť preukázanú iba na základe existencie rozhodcovskej doložky alebo bude v rámci tohto zisťovania skúmať aj jej platnosť? Navrhujeme, aby úmysel zákonodarcu bol v návrhu spresnený. 	O 	N 	Kompetenciu má rozhodcovský súd podľa osobitných predpisov. 
 	
MV SR 	k § 31 
15. Ustanovenie § 31 navrhujeme z dôvodu lepšej zrozumiteľnosti preformulovať takto: „Ak je miestne príslušných niekoľko súdov, môže konať ktorýkoľvek z nich.“. 	O 	N 	Predkldateľ považuje právnu úpravu za dostatočne jasnú. 
 	
MV SR 	k § 53 
16. V § 53 odporúčame zvážiť výšku poriadkovej pokuty pri konaní o šikanóznej alebo zjavne bezdôvodnej námietke zaujatosti, ktoré sa v súdnej praxi vyskytujú pomerne často s cieľom predlžovať súdne konanie. Účelom poriadkovej pokuty je v prvom rade preventívne pôsobiť na účastníka konania a výška pokuty by mala odrádzať účastníka konania k bezdôvodnému podávaniu námietok, čo pri výške poriadkovej pokuty len do 500 eur, nemusí vždy preventívne pôsobiť, preto by tu bolo možné zvažovať aj vyššiu výšku poriadkovej pokuty napr. do 2000 eur. Obdobným spôsobom odporúčame zvážiť zvýšenie poriadkovej pokuty v § 96 Poriadkové opatrenia. 	O 	N 	Uvedená výška pokuty má podľa predkladateľa ambíciu pôsobiť odstrašujúco. 
 	
MV SR 	k § 58 
17. V § 58 navrhujeme slovo „strana“ nahradiť slovami „fyzická osoba, ktorá bola stranou,“ (obdobne ako je tomu v § 59). 	O 	ČA 	Predkladateľ súhlasí s obsahom pripomienky, formulačne však zvlolil iné riešenie. 
 	
MV SR 	k § 65 
18. V § 65 ods. 1 v dôvodovej správe by bolo vhodné spresniť, kedy nebude strane doručené uznesenie o ustanovení procesného opatrovníka. Napríklad v prípade maloletého bez právneho zástupcu by bolo v záujme jeho ochrany, aby vedel, kto mu bol pre daný spor ustanovený za procesného opatrovníka. 	O 	N 	Doručenie závisí od úvahy súdu po zohľadnení všetkých okolností 
 	
MV SR 	k § 74 
19. V § 74 navrhujeme zvážiť ponechanie inštitútu zámeny účastníka konania s tým, že bude prípustná zámena odporcu na návrh strany sporu z dôvodu hospodárnosti konania, ak napríklad navrhovateľ počas konania zistí, že v konaní je pasívne legitimovaný iný subjekt, aj s ohľadom na stupeň oboznámenia sa s povahou súdneho sporu súdnym senátom prejednávajúcim daný spor. Navrhujeme preto doplniť § 74 odsekom 4, ktorý znie: 
„(4) Na návrh strany sporu môže súd pripustiť, aby odporca z konania vystúpil a aby na jeho miesto vstúpil niekto iný. Súhlas toho, kto má vstúpiť na miesto odporcu nie je potrebný.“  	O 	N 	Predkladateľ prenáša zodpovednosť za správne napísanú žalobu (vrátane identifikovania pasívne legitimovaného) na žalobcu. 
 	
MV SR 	k § 77 
20. V § 77 ods. 2 – nie je nám zrejmé či bolo úmyslom predkladateľa, aby rozhodnutie o povolení vstupu intervenienta do konania nebolo oznámené intervenientovi. 	O 	ČA 	Reflektované v § 76 ods. 4 
 	
MV SR 	k § 81 
21. V § 81 ods. 2 odporúčame doplniť, že ide o stranu, ktorá spor osobe oznámila alebo na ktorej by osoba vystupovala. Zároveň z normatívneho textu § 81 nie je zrejmé, čo intervenient dosiahne namietaním nesprávneho vedenia sporu strane v taxatívne uvedených dôvodoch. Je to dôvodom pre začatie nového sporu intervenienta ako strany sporu alebo dôvodom pre odvolanie? Prípadne sa to vzťahuje iba na možné spory medzi stranou a intervenientom? 	O 	N 	§ 81 ods. 1 ustanovuje, že účinky oznámenia o spore sa vzťahujú na spor medzi stranou, ktorá oznámila spor, a osobou, ktorej bol spor oznámený. 
 	
MV SR 	k § 88 
22. V § 88 ods. 1 nevidíme žiadny súvis medzi oprávnením Európskej komisie vyjadrovať sa v súdnom konaní a s právami a povinnosťami súdu podávať prejudiciálnu otázku. Tieto dve nesúvisiace veci je nevhodné dávať do jedného ustanovenia. Navrhujeme preto druhú vetu odseku 1 vypustiť.  	O 	N 	Upravené znenie bolo prepracované na základe pripomienky doručenej od PMÚ SR. 
 	
MV SR 	k § 88 
23. V § 88 ods. 3 predkladateľ dáva povinnosť Komisii upraviť písomné vyjadrenie v zmysle nášho predpisu. Podľa nášho názoru Civilný sporový poriadok nie je pre Komisiu v tejto veci záväzný, nie je taktiež zrejmé ako by sa mala Komisia o tejto svojej povinnosti dozvedieť. Právomoci Komisie v konaní o hospodárskej súťaže sú upravené v nariadení Rady (ES) č. 1/2003 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy o založení ES.  	O 	A 	 	
MV SR 	k § 101 
24. V § 101 ods. 2 písm. e) odporúčame slová „orgán policajného zboru“ nahradiť slovami „útvar Policajného zboru“ (viď legislatívnu skratku v § 95 ods. 2). Zároveň odporúčame na začiatok vety tohto písmena vložiť slovo „príslušný“ ako je tomu v súčasnom § 45 ods. 1 Občianskeho súdneho poriadku. Taktiež odporúčame namiesto všeobecných slov „ak to určí súd“ ustanoviť priamo do normatívneho textu kritéria pre súd, ktoré sú uvedené iba v dôvodovej správe (t. j. ak by bolo iné doručenie nehospodárne alebo neúčelné). Ďalej dávame na zváženie obdobne ako pri doručovaní Ministerstvom vnútra SR príslušníkom Policajného zboru doplniť aj doručovanie prostredníctvom iných ministerstiev príslušníkom ozbrojených síl alebo ozbrojených zborov (napríklad Ministerstvo obrany SR pre vojakov, Ministerstvo financií pre colníkov, Ministerstvo spravodlivosti SR pre príslušníkov Zboru väzenskej a justičnej stráže).  	O 	A 	 	
MV SR 	k § 101 
25. V § 101 ods. 2 písm. f) vypustiť druhú vetu a zaradiť ju do ustanovenia o trovách konania, kam vecne patrí. 	O 	A 	celé písm. f) bolo vypustené 	
MV SR 	k § 153 
26. V § 153, ktoré upravuje prerušenie konania a následne sa použije aj v štádiu odvolacieho konania (§ 370), nie je uvedená možnosť prerušiť konanie vtedy, ak Najvyšší súd SR – ako odvolací súd – požiada Európsky súd pre ľudské práva o vydanie poradného stanoviska k zásadným otázkam týkajúcich sa výkladu alebo uplatňovania práv a slobôd uvedených v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Táto možnosť je uvedená až v § 433 – pri dovolaní. Z protokolu č. 16 k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd však nevyplýva, že by túto možnosť mal mať najvyšší súd až v mimoriadnych opravných prostriedkoch. Preto navrhujeme umožniť položiť takúto otázku najvyššiemu súdu už v rámci riadnych opravných prostriedkoch – v odvolaní.  	O 	N 	Predkladateľ zmenil koncepciu rozhodovania Najvyššieho súdu - NS SR rozhoduje ako dovolací súd, ako odvolací súd rozhoduje iba v jednom prípade - v konaní o abstraktnej kontrole v spotrebiteľských veciach. Preto predkladateľ považuje navrhovanú právnu úpravu za dostatočnú. 	
MV SR 	k § 167 
27. V § 167 ods. 2 odporúčame prehodnotiť osobitnú úpravu verejnosti pojednávania len vo vzťahu k ochrane utajovaných skutočností, obchodného tajomstva alebo dôležitého záujmu strany alebo svedka. Slovenský právny poriadok upravuje viaceré ďalšie tajomstvá (bankové, poštové, telekomunikačné, daňové), ako aj zákonom uložené povinnosti mlčanlivosti, ktorých kolíziu s verejnosťou pojednávania by bolo vhodné upraviť.  	O 	A 	Ak osobitné predpisy týkajúce sa skutočností chránených podľa osobitného predpisu neustanovujú ináč, použijú sa ustanovenia CSP. 	
MV SR 	k § 185 
28. Ustanovenie § 185 „Viazanosť súdu inými rozhodnutiami“ navrhujeme doplniť o rozhodnutia Súdneho dvora EÚ o výklade európskeho práva a rozhodnutia Súdneho dvora EÚ o porušení Zakladajúcich zmlúv. 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na predloženej formulácii zdôvodnenej v dôvodovej správy k predmetnému ustanoveniu. 
 	
MV SR 	k § 222 
29. Lehotu na plnenie v § 222 ods. 3 odporúčame z troch dní predĺžiť na sedem dní, nakoľko napríklad Ministerstvo vnútra SR (ale aj ostatné ústredné orgány štátnej správy) má vnútorne podelené kompetencie (napr. pred súdmi zastupuje rezort jeden odbor, príkaz na plnenie v zmysle právoplatného rozsudku realizuje iný odbor, platbu na účet oprávneného realizuje ďalší odbor, atď.), pričom každý úkon je potrebné realizovať písomne aj s podpismi oprávnených osôb. Trojdňová lehota na plnenie je teda zo strany štátnych orgánov ťažko splniteľná, následkom čoho hrozí exekučné konanie. 	O 	ČA 	Predĺženie paričnej lehoty na 15 dní je kompromisom pripomienok viacerých subjektov. 
 	
MV SR 	k trovám konania 
30. K trovám konania – navrhujeme ponechať v Civilnom sporovom poriadku inštitút preddavku na trovy konania v súčasnosti zakotvený v § 141a Občianskeho súdneho poriadku. Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2011 odôvodnil prijatie preddavku na trovy konania tým, že v sporoch, v ktorých je uplatňovaná vyššia peňažná suma je strana vystupujúca ako odporca často v situácii, že je voči nej uplatňovaný návrh, ktorý sa javí ako šikanózny. Z praxe nám naďalej vyplýva potreba ponechania inštitútu preddavkov na trovy konania v platnej právnej úprave, z dôvodu neustále narastajúceho počtu žalobných návrhov, ktoré sa podľa Ministerstva vnútra SR dôvodne javia, s poukazom na uplatňovanú výšku náhrady škody, ako šikanózne. Zároveň navrhujeme zvážiť možnosť prípustnosti odvolania, v prípade uloženia povinnosti zložiť preddavok na trovy konania. 	O 	N 	predkladateľ upustil od preddavku na trovy. 	
MV SR 	k § 244 
31. K oslobodeniu od poplatku podľa § 244 odporúčame doplniť právnu úpravu o zasielanie uznesenia o oslobodení od súdneho poplatku všetkým stranám sporu a následne o možnosť podať opravný prostriedok proti oslobodeniu od súdneho poplatku aj pre druhú stranu sporu. V súlade so zásadou spravodlivého súdneho procesu máme za to, že protistrana má právo vedieť z akých dôvodov bolo dôvodné oslobodenie od súdneho poplatku a tiež, aby v prípade, že protistrana disponuje informáciami o majetkových pomeroch strany žiadajúcej o oslobodenie od súdneho poplatku, mohla tieto v súlade so zásadou spravodlivého súdneho procesu predložiť do konania.  	O 	N 	Proti uzneseniu o oslobodení súdneho poplatku nie je prípustné odvolanie. 	
MV SR 	k § 351 
32. Nie je zrejmé, či znenie § 351 tak, ako je navrhované, dostatočne presne a jasne vyjadruje zámer predkladateľa uvedený v dôvodovej správe. Podľa dôvodovej správy odvolanie môže uplatniť len tá procesná strana, ktorej nebolo rozhodnutím súdu prvej inštancie celkom alebo sčasti vyhovené. Podľa § 351 odvolanie môže podať strana, v neprospech ktorej bolo rozhodnutie vydané. Otázky môže vzbudzovať najmä čiastočný úspech žalobcu, teda odporúčame spresniť znenie tohto ustanovenia tak, aby bolo jednoznačné, že odvolanie môže podať aj strana, ktorá podala žalobu, pokiaľ nebolo rozhodnuté v jej prospech v plnom rozsahu žaloby. Analogicky navrhujeme doplniť rovnaký text pre možnosť podania dovolania v § 413. 	O 	N 	Predkladateľom navrhnutá právna úprava pokrýva celkový aj čiastkový neúspech. V teórii nebola takáto úprava nikdy spochynená, skôr by pochybnosti mohlo vyvolať zavedenie ďalšieho kritéria. 
 	
MV SR 	k § 386 
33. V § 386 písm. e) je ako dôvod na obnovu konania uvedený rozpor s rozhodnutím Súdneho dvora Európskej únie alebo iného orgánu Európskej únie. Navrhujeme definovať, čo sa v tomto kontexte chápe „iným orgánom Európskej únie“. Predpokladáme, že pôjde o Európsku komisiu a jej rozhodnutie napríklad pokiaľ ide o súlad hospodárskej súťaže s čl. 81 a 82 Zmluvy o založení ES. Avšak široko koncipované „rozhodnutie iného orgánu Európskej únie“ nepožadujúce dokonca ani jeho právnu záväznosť pre Slovenskú republiku, môže byť kontraproduktívne a spôsobovať zbytočné zaťaženie súdov v procese obnovy konania. 	O 	ČA 	Ustanovenie je precizované. 
 	
MV SR 	k § 433 
34. S ustanovením § 433 ods. 1 súhlasíme, avšak navrhujeme ho doplniť aj o možnosť prerušiť konanie z dôvodu položenia prejudiciálnej otázky Súdnemu dvoru EÚ. Nevidíme dôvod, prečo túto možnosť vyplývajúcu z čl. 267 Zmluvy o fungovaní EÚ, zúžiť iba na konanie prvostupňového a odvolacieho súdu. Napríklad pokiaľ ide o dovolacie dôvody podľa § 409 písm. d) alebo písm. f), existuje výklad týchto pojmov aj v európskom práve, hlavne ak by dovolací súd rozhodoval spor s cudzím prvkom. 	O 	ČA 	ČA - možnosť dovolacieho súdu podať návrh na začatie prejudiciálneho konania vyplýva z § 426 ods. 1) - Pre konanie na dovolacom súde platia primerane ustanovenia o konaní pred súdom prvej inštancie, ak tento zákon neustanovuje inak. 
 	
Verejnosť 	Kauzálna príslušnosť súdov 
Radi by sme reagovali konštruktívnou pripomienkou k návrhu Civilného sporového poriadku (CSP). Sme názoru, že návrh ide síce správnym smerom, no zároveň nie úplne rieši potrebu špecializovanej kauzálnej príslušnosti súdov v oblasti práva duševného vlastníctva. Navrhovaný § 23 a § 24 totiž riešia kauzálnu príslušnosť len pre priemyselné práva a nekalú súťaž. Opomínajú pritom autorské a súvisiace práva, ktoré je potrebné riešiť spoločne s vyššie uvedenými oblasťami. Na tento nedostatok sme už upozorňovali pri návrhu legislatívneho zámeru. 

Všetky vyššie vymenované oblasti tvoria jeden organický celok práva duševného vlastníctva, ktoré vyžaduje pre svoju náročnosť a dynamickosť špecializované súdy a sudcov. Chceli by sme preto poukázať na náš Návrh na zlepšenie špecializácie súdov v oblasti práva duševného vlastníctva z októbra 20121, v ktorom vyslovujeme konkrétne dôvody prečo a ako by do budúcnosti mala špecializácia v tejto oblasti na Slovensku fungovať. Tento náš návrh podporila aj Medzirezortná komisia proti falšovaniu a autorskému pirátstvu zriadená pri Úrade priemyselného vlastníctva SR, na svojom rokovaní z dňa 3.12.20122. 

Okrem iného si špecializáciu súdov v celej oblasti práva duševného vlastníctva predsavzala aj Vláda SR vo svojom Národnom programe reforiem Slovenskej republiky 20143 („Vláda SR preto navrhne špecializáciu súdov a sudcov v tých najdôležitejších oblastiach verejného života, a to najmä v daňovom práve a v práve duševného vlastníctva.“ - str. 58). 

Podľa nášho názoru by autorskoprávne spory bolo potrebné zaradiť k súdom z príslušnosti podľa § 24 CSP – nekalá súťaž. Tri okresné, resp. krajské súdy úplne postačujú a umožňujú aj lepšiu špecializáciu ako súčasný nešpecializovaných stav. Chceme pritom pripomenúť, že autorskoprávna agenda je veľmi často uplatňovaná práve paralelne s právom nekalej súťaže. Z tohto hľadiska je spojenie agend dostatočne prirodzené. Zároveň chceme upozorniť na to, že súčasná úprava postráda pravidlá v prípade úplne bežnej kolízie, resp. paralelného uplatnenia § 23 a § 24 CSP. Uplatniť by sa malo podľa nás pravidlo v prospech špecializovanejšieho § 24 CSP – priemyselné práva. Akékoľvek upresnenie týchto situácií by bolo určite v prospech právnej istoty. 

Zároveň chceme pripomenúť aby sa pri prijímaní CSP nezabudlo súčasne na to, že je potrebné zmeniť aj notifikácie podľa článku 91 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke spoločenstva a článku 80 ods. 2 nariadenia o dizajne spoločenstva tak, aby bol dezignovaný jediný súd podľa § 23 CSP. 	O 	A 	 	
Verejnosť 	Pripomienka VIA IURIS 
1. k § 210 

V § 210 ods. 2 sa za druhú vetu vkladá veta: „Súd uvedie, ako sa vysporiadal s podstatnými skutkovými a právnymi argumentmi procesných strán a všetkými podstatnými skutkovými a právnymi otázkami“. 

Odôvodnenie: 
Znenie ustanovenia, ktoré stanovuje požiadavky na odôvodnenie súdneho rozhodnutia, by malo obsahovať požiadavky na odôvodnenie súdneho rozhodnutia, ktoré vyplývajú z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva a Ústavného súdu SR. Pre väčšiu inštruktívnosť ustanovenia o odôvodnení súdneho rozhodnutia je potrebné tieto požiadavky výslovne zakotviť do zákona. 

Navrhované ustanovenie obsahuje síce povinnosť súdu uviesť, ako vec „právne posúdil“, ale bližšie nešpecifikuje, čo je obsahom tejto povinnosti. 

Judikatúra ESĽP aj Ústavného súdu SR pritom bližšie vymedzuje obsah tejto povinnosti. Ústavný súd SR ako aj Najvyšší súd SR sa vo svojich rozhodnutiach, ktorými zrušujú rozhodnutia súdov pre nedostatočné odôvodnenie, sa často neopierajú o znenie § 157 ods. 2 OSP, ale iba o judikatúru ESĽP a Ústavného súdu bližšie vymedzujúcu požiadavky na dostatočné odôvodnenie súdneho rozhodnutia. 
Môže sa vyskytnúť argument, že nie je potrebné v zákone precizovať požiadavky na odôvodnenie súdneho rozhodnutia, pretože odôvodnenie rozhodnutia by malo byť vecou profesionálnej zručnosti sudcov. Podľa nášho názoru však v systéme kontinentálneho práva, kde dominantným prameňom práva je písané právo resp. zákon, je vhodné bližšie precizovať ustanovenia stanovujúce obsah odôvodnenie rozhodnutia. Konkretizáciou obsahu povinnosti súdu uviesť, ako vec právne posúdil, sa stane navrhované ustanovenie inštruktívnejšie pre sudcov a sudcovia už v mnohých prípadoch nebudú musieť hľadať odpoveď mimo zákonného textu – a to v judikatúre ESĽP alebo Ústavného súdu SR. 

Najvyšší súd SR si často vo svojich rozhodnutiach, kde vysvetľuje obsah povinnosti dostatočne odôvodniť súdne rozhodnutie, nevystačí s vysvetlením ustanovení § 157 ods. 2 OSP, ale musí citovať aj princípy vyplývajúce z judikatúry ESĽP a Ústavného súdu SR. Aj z tejto skutočnosti podľa nás vyplýva, že formulácia „ako vec právne posúdil“ nie je dostatočne inštruktívna a nemožno z nej priamo vyvodiť viaceré požiadavky na odôvodnenie súdneho rozhodnutia, ktoré stanovuje judikatúra ESĽP a Ústavného súdu SR. Po bližšom precizovaní ustanovenia si súd v mnohých prípadoch vystačí s odkazom na text ustanovenia Civilného sporového poriadku a nebude musieť obsiahlym spôsobom citovať judikatúru ESĽP a Ústavného súdu SR. 

Podľa Ústavného súdu súčasťou práva na odôvodnenie súdneho rozhodnutia je aj povinnosť súdu vysporiadať sa s podstatnými skutkovými a právnymi argumentmi účastníkov konania a povinnosť súdu vysporiadať sa so všetkými podstatnými skutkovými a právnymi otázkami. 

Ústavný súd SR uvádza: „Súčasťou obsahu základného práva na spravodlivý proces je aj právo účastníka konania na také odôvodnenie súdneho rozhodnutia, ktoré jasne a zrozumiteľne dáva odpovede na všetky právne a skutkovo relevantné otázky súvisiace s predmetom súdnej ochrany, t.j. s uplatnením nárokov a obranou proti takému uplatneniu“ (IV. ÚS 115/03, III. ÚS 119/03, III. ÚS 209/04). Ústavný súd uvádza: „Riadne odôvodnenie súdneho rozhodnutia ako súčasť základného práva na súdnu ochranu podľa čl. 46 ods. 1 ústavy vyžaduje, aby sa súd jasným, právne korektným a zrozumiteľným spôsobom vyrovnal so všetkými skutkovými a právnymi skutočnosťami, ktoré sú pre jeho rozhodnutie vo veci podstatné a právne významné.“ (IV. ÚS 14/07). Ústavný súd uvádza: „Pokiaľ všeobecný súd dospeje k rozhodnutiu bez toho, aby sa vo svojom rozhodnutí vysporiadal so všetkými rozhodujúcimi skutočnosťami tvoriacimi základ pre toto rozhodnutie, treba rozhodnutie všeobecného súdu považovať za arbitrárne, teda za rozporné s čl. 46 ods. 1 ústavy a s čl. 6 ods. 1 dohovoru.“ (napr. sp. zn. I. ÚS 265/05). 

Ústavný súd SR ďalej uvádza: „Všeobecný súd nemusí dať odpoveď na všetky otázky nastolené účastníkom konania, ale len na tie, ktoré majú pre vec podstatný význam ...“ (II. ÚS 251/04, III. ÚS 209/04). Ústavný súd SR dodáva: „Ak však ide o argument, ktorý je pre rozhodnutie rozhodujúci, vyžaduje sa špecifická odpoveď práve na tento argument....“ (II. ÚS 410/06). V rozhodnutí sp. zn. II. ÚS 200/09 Ústavný súd SR uviedol: „Z uvedeného preto možno vyvodiť záver, že odôvodnenie rozhodnutia nemusí dať odpoveď na každú poznámku či pripomienku účastníka konania, ktorý ju nastolil. Je však nevyhnutné, aby spravodlivé súdne rozhodnutie reagovalo na podstatné a relevantné argumenty účastníka konania a aby mu dalo jasnú a zreteľnú odpoveď na riešenie konkrétneho právneho problému (obdobne napr. II. ÚS 193/06, III. ÚS 198/07).“. 

Európsky súd pre ľudské práva v rozhodnutí Vetrenko v. Moldavsko uviedol: „...jednou z požiadaviek článku 6 Dohovoru na vnútroštátne súdy je, aby sa zaoberali najdôležitejšími argumentmi vznesenými účastníkmi konania a aby uviedli dôvody pre prijatie alebo odmietnutie týchto argumentov. Hoci rozsah, v ktorom sú súdy povinné uviesť dôvody sa môže meniť v závislosti od osobitných okolností prípadu, opomenutie zaoberať sa podstatnými argumentmi alebo zjavne svojvoľné (arbitrárne) zaoberanie sa takýmito argumentmi, je nezlučiteľné s ideou spravodlivého procesu.”. 

Nedostatočné vysporiadanie sa s podstatnými argumentmi účastníkov konania je jeden z najčastejších dôvodov zrušenia súdneho rozhodnutia Ústavným súdom SR. 

V navrhovanom ustanovení § 379 ods. 3 posledná veta Civilného sporového poriadku sa takáto povinnosť stanovuje aj pre odvolací súd: „Odvolací súd sa musí v odôvodnení vysporiadať s podstatnými tvrdeniami uvedenými v odvolaní.“. 

Navrhujeme preto výslovne zakotviť povinnosť vysporiadať sa s podstatnými tvrdeniami účastníkov konania (resp. procesných strán) a povinnosť vysporiadať sa so všetkými podstatnými skutkovými a právnymi otázkami a vložiť ju do § 220. 

Pripomienka je zásadná. 
 	O 	A 	predmetné ustanovenie bolo prepracované. Dňa 27.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, VIA IURIS s prepracovaním súhlasí. 	
Verejnosť 	§ 299 
V navrhovanom CSP žiadame o uskutočnenie týchto zmien: === 

1. § 299 navrhovaného CSP žiadame preformulovať podľa jedného z dvoch nasledujúcich variantov: === 
A: „Strana sa môže dať v antidiskriminačnom spore zastupovať Slovenským národným strediskom pre ľudské práva alebo právnickou osobou, ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou.“ === 
B: „Strana sa môže dať v antidiskriminačnom spore zastupovať právnickou osobou, ktorej takéto oprávnenie priznáva osobitný zákon [Pozn. 1] alebo právnickou osobou, ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou.“ 

===== 

ODÔVODNENIE: 
Subjekty predkladajúce túto hromadnú pripomienku oceňujú, že navrhovaný CSP sa osobitne venuje antidiskriminačným sporom v zmysle antidiskriminačného zákona (ďalej len „ADZ“) a že ich definuje ako spory s ochranou slabšej strany so všetkými ich osobitosťami. Pozitívne vnímajú aj ustanovenie § 299 CSP pripomínajúce možnosť účastníka/čky konania – nateraz žalobcu (podrobnejšie k tejto otázke pozri ešte argumentáciu nižšie) – dať sa zastúpiť Slovenským národným strediskom pre ľudské práva. Toto ustanovenie je obsahovou duplikáciou § 10 ods. 1 písm. a) ADZ, v spojení s § 10 ods. 2 ADZ. § 10 ods. 1 písm. a) ADZ umožňuje účastníkom konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania (ďalej len „ZRZ“) dať sa zastupovať aj právnickou osobou, „ktorej takéto oprávnenie priznáva osobitný zákon“ (pričom takouto organizáciou je v praxi Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, ďalej len „SNSĽP“). ===== 
Práve v súvislosti s citovaným ustanovením § 10 ADZ opomenul predkladateľ návrhu § 299 CSP, pravdepodobne z nepozornosti, do tohto návrhu ako subjekty, ktoré môžu v antidiskriminačných sporoch zastupovať žalobcov/účastníkov konania (pozri nižšie), zakomponovať aj právnické osoby, ktorých „cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou“ (§ 10 ods. 1 písm. b) ADZ). Týmito právnickými osobami sú v praxi mimovládne organizácie aktívne v oblasti presadzovania nediskriminácie. ===== 
Možnosť mimovládnych organizácií zastupovať diskriminované osoby v súdnych konaniach je v ADZ zakotvená od jeho prijatia v roku 2004 a je reflexiou požiadavky zakotvenej v tzv. antidiskriminačných smerniciach EÚ (smernica 2006/54/ES – čl. 17 ods. 2, smernica 2000/78/ES – čl. 9 ods. 2, smernica 2000/43/ES – čl. 7 ods. 2, smernica 2004/113/ES, smernica 2010/41/EÚ – čl. 9 ods. 2), aby sa združenia, organizácie alebo iné právne subjekty, ktoré majú legitímny záujem na zabezpečení dodržiavania týchto smerníc, mohli angažovať v mene alebo na podporu žalobcov a žalobkýň a s ich súhlasom v akýchkoľvek súdnych a/alebo administratívnych konaniach určených na vymáhanie povinností podľa týchto smerníc. ===== 
Hoci predkladaný návrh CSP nezrušuje možnosť žalobcov/účastníkov/strán konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania dať sa zastúpiť aj mimovládnou organizáciou v zmysle § 10 ods. 1 písm. b) ADZ pôsobiacej v tejto oblasti, kvôli zabezpečeniu konzistentnosti a vzájomného súladu právnych predpisov, právnej istoty a zároveň prevencii možnosti interpretovať právne predpisy zužujúco a obmedziť tak rozsah už garantovaných práv (v podobe možnosti dať sa zastupovať mimovládnou organizáciou) je potrebné, aby sa navrhované ustanovenie § 299 CSP uviedlo do súladu s ustanovením § 10 ADZ. ===== 
V tejto súvislosti je relevantná aj skutočnosť, že kým § 10 ADZ hovorí o možnosti účastníkov konania dať sa zastupovať Slovenským národným strediskom pre ľudské práva alebo mimovládnymi organizáciami, návrh CSP už hovorí len o možnosti žalobcu na takéto zastúpenie. Aj keď zastupovanie subjektu figurujúceho v konaní o porušení zásady rovnakého zaobchádzania na strane žalovaného, ktorý zjavne porušil zásadu rovnakého zaobchádzania, Slovenským národným strediskom pre ľudské práva alebo mimovládnymi organizáciami by bolo zjavne proti účelu a zmyslu antidiskriminačného zákona aj antidiskriminačných smerníc EÚ, v praxi sa môžu vyskytnúť prípady, kedy by zastupovanie žalovaného v antidiskriminačných sporoch uvedenými subjektmi mohlo byť opodstatnené. Mohlo by ísť napríklad o prípady uplatnenia výnimiek zo zásady rovnakého zaobchádzania v zmysle § 8 ods. 1 ADZ (skutočné a určujúce požiadavky na zamestnanie – napríklad situácia, kedy útvar policajného zboru ako požiadavku na zamestnanie uvádza konkrétne pohlavie vzhľadom na potrebu vykonávania osobných prehliadok osôb toho istého pohlavia; situácia, kedy zariadenie poskytujúce útočisko ženám, ktoré zažívajú násilie zo strany intímneho partnera, ako kritérium na prijatie do zamestnania v tomto zariadení uvádza ženské pohlavie a pod.). V takýchto prípadoch by sa mohli ako žalobcovia na súd obrátiť neúspešní uchádzači o zamestnanie, nespĺňajúci vymedzené kritériá (napr. muž, ktorý sa hlásil do zamestnania v zariadení na pomoc ženám zažívajúcim násilie a nebol do tohto zamestnania prijatý kvôli svojmu pohlaviu). V takýchto prípadoch – ktoré často slúžia práve na ochranu klientok a klientov určitých subjektov pred diskrimináciou – môže byť teda legitímne aj zastupovanie žalovaných, ktorými by boli subjekty uplatňujúce výnimky zo zásady rovnakého zaobchádzania. Aj preto je žiaduce navrhovanú právnu úpravu § 299 CSP zjednotiť s ADZ aj z pohľadu strán antidiskriminačných sporov, ktoré môžu byť v týchto sporoch zastúpené. Zároveň podotýkame, že priestor na zneužívanie tohto ustanovenia smerom k zastupovaniu zjavne diskriminujúcich subjektov je veľmi malý. MVO totiž z povahy svojich cieľov a dôvodov pre svoju samotnú existenciu subjekty zjavne porušujúce zásadu rovnakého zaobchádzania zastupovať nebudú, a obdobné možno povedať o SNSĽP (pričom § 1 ods. 3 zákona č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva hovorí o oprávnení, nie o povinnosti SNSĽP zastupovať účastníka v konaní vo veciach súvisiacich s porušením ZRZ). Navyše doterajšia prax ani v jednom prípade nepreukázala, že by ustanovenie o možnosti SNSĽP a MVO zastupovať v konaniach vo veciach porušenia ZRZ účastníkov (a teda aj žalovaných) malo byť z tohto pohľadu problematické, keďže ani jedna z osôb oprávnených na takéto zastupovanie doposiaľ žalovaného nezastupovala. ===== 
V tejto súvislosti ešte podotýkame, že kým navrhovaný § 299 CSP hovorí iba o možnosti žalobcov dať sa zastupovať Slovenským národným strediskom pre ľudské práva, § 83 CSP (všeobecné ustanovenia k zastupovaniu na základe plnomocenstva, ktoré upravuje aj zastupovanie špecializovanými inštitúciami v sporoch na ochranu slabšej strany) už hovorí o zastupovaní strán. V otázke, či môžu byť v antidiskriminačných sporoch Slovenským národným strediskom pre ľudské práva zastúpení aj žalovaní, je teda nejednotný aj samotný návrh CSP. Aj z tohto dôvodu je potrebné navrhovanú právnu úpravu zjednotiť v duchu, ako je uvedené vyššie. ===== 

[Pozn. 1] Zákon č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva v znení neskorších predpisov. 

===== 
 	O 	ČA 	Predkladateľ sa priklonil k navrhovanej formulácii označenej prip. subjektom písm. B (§ 299 "Strana sa môže dať v antidiskriminačnom spore zastupovať osobou oprávnenou na zastupovanie podľa predpisov o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou"). Táto dikcia pokrýva aj právnické osoby, ktorých cieľom činnosti je ochrana pred diskrimináciou.  	
Verejnosť 	§ 83 ods. 3 
2. Navrhované ustanovenie § 83 ods. 3 CSP (všeobecné ustanovenia k zastupovaniu na základe plnomocenstva) žiadame zmeniť tak, aby korešpondovalo s ustanovením § 299 CSP po zmenách v zmysle predchádzajúcej pripomienky. ===== 

ODÔVODNENIE: Pozri odôvodnenie k predchádzajúcemu bodu. 

=====  	O 	ČA 	Predkladateľ pripomienku čiastočne akceptoval a § 83 ods. 3 zosúladil s § 299. 	
Verejnosť 	§§ 298-306 
3. Medzi ustanovenia o antidiskriminačných sporoch (§§ 298-306 navrhovaného CSP) žiadame doplniť aj ustanovenie v nasledovnom znení: === 
(1) Žalovaný v antidiskriminačnom spore je povinný preukázať, že neporušil zásadu rovnakého zaobchádzania, ak žalobca oznámi súdu skutočnosti, z ktorých možno dôvodne usudzovať, že k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania došlo. === 
(2) Povinnosť žalovaného v antidiskriminačnom spore preukázať, že neporušil zásadu rovnakého zaobchádzania, sa vzťahuje aj na prípady, kedy skutočnosti, z ktorých možno dôvodne usudzovať, že k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania došlo, vyplývajú z dôkazov, ktoré vykonal súd bez návrhu žalobcu v zmysle § 302. ===== 
ODÔVODNENIE: 
Úprava navrhovaná v odseku 1 je obsahovo identická so súčasnou úpravou inštitútu preneseného dôkazného bremena obsiahnutou v § 11 ods. 2 ADZ. Je žiaduca najmä kvôli potrebe silnejšej a efektívnejšej ochrany žalobcov a žalobkýň v antidiskriminačných sporoch, v rámci ktorých sú ustanovenia o prenesenom dôkaznom bremene, nateraz obsiahnuté výlučne v ADZ (pričom vychádzajú z požiadaviek práva EÚ a medzinárodného práva), v právnom prostredí SR stále relatívne novým procesným inštitútom. Duplicitná úprava tohto inštitútu, ktorá by bola obsiahnutá v CSP a zároveň aj v ADZ (podobne ako duplicitná úprava zastúpenia v antidiskriminačných sporoch), by posilnila povedomie o tomto inštitúte tak v radoch osôb poškodených alebo ohrozených diskrimináciou, ako aj na strane sudcov a sudkýň a ďalších právnických profesií. ===== 
Úprava navrhovaná v odseku 2 by bola logickým prepojením ustanovenia o prenesenom dôkaznom bremene obsiahnutom v ADZ (a v navrhovanom ods. 1) a ustanovenia § 302 CSP, podľa ktorého môže súd výnimočne vykonať aj dôkazy, ktoré žalobca nenavrhol. Navrhovaná úprava odseku 2 by ustanovenie § 302 CSP aj prakticky posilňovala a pomáhala by naplniť jeho účel (posilniť diskriminované osoby ako slabšie strany v sporoch) – keďže samotný fakt, že súd môže vykonať určitý dôkaz z vlastnej iniciatívy, ešte neznamená, že tento dôkaz priamo preukazuje diskriminačné zaobchádzanie (keďže diskriminácia sa väčšinou deje latentne, medzi štyrmi očami a bez toho, že by o nej existovali priame dôkazy). Napríklad, ak by súd aplikovaním ustanovenia § 302 CSP zistil, že zamestnávateľ žalobkyne, ktorá voči nemu iniciovala antidiskriminačný spor v súvislosti s jej nerovnakým odmeňovaním v porovnaní s jej mužským kolegom, odmeňoval túto žalobkyňu menej priaznivo ako jej mužského kolegu v porovnateľnej situácii (aplikáciou § 302 by mohol od zamestnávateľa získať napr. náplň práce, pracovnú zmluvu či výplatné pásky jej mužského kolegu – komparátora), z vykonaných dôkazov by stále nemuseli byť súdu zrejmé dôvody tohto menej priaznivého zaobchádzania a ich spojenie s niektorým so zakázaných dôvodov diskriminácie (v tomto prípade s pohlavím) – čo je nevyhnutný predpoklad na naplnenie pojmových znakov porušenia zásady rovnakého zaobchádzania. Aj preto by aplikácia preneseného dôkazného bremena aj na prípady, kedy skutočnosti, z ktorých možno dôvodne usudzovať, že k porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania došlo, nevyplývajú z dôkazov, ktoré predložil žalobca alebo žalobkyňa, ale z dôkazov, ktoré vykonal súd v zmysle navrhovaného § 302 CSP, bola logickým vyústením a zároveň aj posilnením navrhovaného § 302 CSP. 
===== 

 	O 	ČA 	Predkladateľ výslovne zakotvil prednosť ustanovení Antidiskriminačného zákona, z ktorého vyplýva princíp obráteného dôkazného bremena. 	
Verejnosť 	§ 418 
4. V navrhovanom ustanovení § 418 CSP žiadame v odseku b) bodku na konci vety nahradiť čiarkou a pridať nový odsek c) v nasledovnom znení: === 
„c) je dovolateľ zastúpený právnickou osobou a osoba, ktorá za ňu koná alebo jej zamestnanec má právnické vzdelanie druhého stupňa.“ ===== 
ODÔVODNENIE: 
Navrhovaná zmena by predstavovala rozšírenie zásady, že ak je strana v spore právnickou osobou, v mene ktorej koná (napríklad ako jej zamestnanec) osoba s právnickým vzdelaním druhého stupňa, nie je v dovolacom konaní potrebné zastúpenie advokátom, aj na konania, v ktorých takáto právnická osoba (v mene ktorej koná osoba s právnickým vzdelaním druhého stupňa) vystupuje v konaní ako splnomocnený zástupca strany v sporoch s ochranou slabšej strany. ===== 
Navrhovanú zmenu možno považovať za logickú, konzistentnú a zmysluplnú z viacerých dôvodov. Z nich uvádzame dva najzávažnejšie: ===== 
Po prvé, ak navrhovateľ CSP predpokladá, že osoba s právnickým vzdelaním druhého stupňa je spôsobilá konať pred súdom v dovolacom konaní, potom je v princípe irelevantné, či takáto osoba vystupuje v konaní ako osoba vystupujúca v mene dovolateľa-právnickej osoby (napríklad ako jej zamestnanec) alebo ako osoba konajúca v mene právnickej osoby zastupujúcej dovolateľa na základe plnomocenstva. Právnické osoby poskytujúce právne zastupovanie v sporoch na ochranu slabšej strany (o ktoré by v § 418 ods. c), ktorého doplnenie navrhujeme, v princípe išlo) sa navyše na právne zastupovanie často špecializujú (čo nemusí byť vždy prípad napr. zamestnancov a zamestnankýň právnických osôb, ktoré ako osoby s právnickým vzdelaním vystupujú v mene svojich zamestnávateľov), čo v podstate implicitne uznáva aj navrhovateľ CSP, keď im dáva možnosť zastupovať strany v konaniach. Aj z dôvodu, že sa takéto právnické osoby na zastupovanie špecializujú, v kombinácii s tým, že sa osobitne špecializujú na hmotnoprávne otázky, vo vzťahu ku ktorým svoje špecializované zastupovanie poskytujú, by možnosť takéhoto zastúpenia nemala byť limitovaná len na prvoinštančné a druhoinštančné konanie. ===== 
Po druhé, zakomponovanie navrhovanej zmeny do návrhu CSP by bolo aj posilnením efektívnosti a hospodárnosti konaní s ochranou slabšej strany, resp. prevenciou zmarenia ich efektívnosti a hospodárnosti pre prípad, že v konaniach je potrebné pokračovať podaním dovolania. Žalobcovia a žalobkyne v sporoch s ochranou slabšej strany tak, ako fakticky tieto spory existujú už aj dnes, sa organizáciám špecializujúcim sa v otázkach, o ktorých tieto spory prebiehajú, dávajú často zastupovať aj z dôvodu, že takéto zastupovanie nie je finančne vyčerpávajúce z hľadiska nákladov, ktoré by inak bolo potrebné vynaložiť na právne zastupovanie advokátom alebo advokátkou. Ak by však práve v štádiu pred podaním dovolania bolo potrebné začať vynakladať náklady na právne zastupovanie, o ktorých nemožno predpokladať, že by boli nízke – ťažko totiž možno predpokladať, že advokáti a advokátky by „rozbehnuté“ a často komplikované spory preberali za symbolické sumy na účely podania dovolania –, predstavovalo by to výraznú bariéru pre žalobcov a žalobkyne v sporoch s ochranou slabšej strany, aby sa svojich práv nakoniec domohli. V tomto kontexte je relevantný už samotný fakt, že dovolacie konanie je tak či tak finančne náročné už len z dôvodu, že poplatok za dovolanie sa vyberá vo výške dvojnásobku poplatku ustanoveného v sadzobníku súdnych poplatkov (pričom toto pravidlo predkladanou pripomienkou nespochybňujeme) – čo je relevantné napríklad v antidiskriminačných sporoch. Doposiaľ pritom súdy v SR rozhodovali len nepatrné množstvo prípadov v oblasti práva na rovnaké zaobchádzanie (ADZ je účinný od roku 2004 a na súdoch sme zaznamenali len cca dve stovky prípadov – ak opomíname tzv. sudcovské antidiskriminačné žaloby). To je do veľkej miery zapríčinené aj skutočnosťou, že diskriminované osoby často čelia mnohým sociálnym znevýhodneniam, v dôsledku ktorých pre ne platenie trov konania, resp. riziko nepriznania ich náhrady, predstavuje výraznú bariéru pre iniciovanie súdnych sporov. ===== 
 	O 	ČA 	Predkladateľ precizoval ustanovenie § 418 a vo veľkej časti akceptoval obsah pripomienky a to nasledovne: 
"Povinnosť podľa odseku 1 neplatí, ak 
c) je dovolateľ v sporoch s ochranou slabšej strany podľa druhej hlavy tretej časti tohto zákona zastúpený osobou podľa § 83 ods. 3 a jej zamestnanec alebo člen, ktorý za ňu koná má vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa." 
 	
Verejnosť 	§ 245 
5. V súvislosti s navrhovaným § 245 CSP žiadame na účely antidiskriminačných sporov (ale v princípe aj na účely ďalších relevantných sporov) ustanoviť povinnosť súdov priznať plnú náhradu trov súdneho konania aj v prípadoch, kedy náhrada nemajetkovej ujmy v peniazoch (resp. súdom priznané plnenie) nebola priznaná v požadovanej výške a závisela od úvahy súdu (pričom ostatné nároky – ako napríklad určenie, že bola porušená zásada rovnakého zaobchádzania a/alebo povinnosť žalovaného sa ospravedlniť – priznané boli), resp. kedy strana v spore bola neúspešná v pomerne nepatrnej časti (išlo by o právnu úpravu, ktorá by vychádzala z aktuálne platného § 142 ods. 3 OSP, s tým, že priznanie plnej náhrady trov konania by nebolo fakultatívne, ale obligatórne). ===== 
ODÔVODNENIE: 
Predkladateľky a predkladatelia tejto pripomienky sa v zásade stotožňujú s princípom náhrady trov konania postavenom na pomere úspechu vo veci. Predkladateľa návrhu CSP však upozorňujú na fakt, že v súčasnosti sa v rozhodovacej praxi súdov stáva, že v konaniach vo veciach porušenia ZRZ súdy síce konštatujú, že došlo k diskriminácii žalobcu/žalobkyne, priznajú mu/jej i primerané zadosťučinenie vo forme ospravedlnenia, resp. aj zverejnenia ospravedlnenia, no žalobu v časti, ktorou žalobca/žalobkyňa žiadal/a náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch, zamietnu, resp. náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch priznajú oproti požadovanej výške len čiastočne a v symbolickej výške. To potom v niektorých prípadoch predstavuje základ pre nepriznanie náhrady trov konania, resp. pre priznanie iba časti vynaložených trov v zmysle v súčasnosti platného § 142 ods. 2 OSP (ustanovenie, v zmysle ktorého „ak mal účastník úspech vo veci len čiastočný, súd náhradu trov pomerne rozdelí, prípadne vysloví, že žiadny z účastníkov nemá na náhradu trov právo“). [Pozn. 2] ===== 
Tento praktickoaplikačný nedostatok je v súčasnosti do značnej miery sanovaný existenciou a aplikáciou § 142 ods. 3 aktuálne platného Občianskeho súdneho poriadku, podľa ktorého súd môže priznať plnú náhradu trov konania aj v prípade čiastočného úspechu vo veci, ak neúspech existoval len v pomerne nepatrnej časti alebo ak rozhodnutie o výške plnenia záviselo o. i. od úvahy súdu [Pozn. 3]. Pravdepodobne aj v dôsledku existencie uznesenia Najvyššieho súdu SR 5 M Cdo 2/2009, ktorý naznačuje obligatórne priznanie plnej náhrady trov konania v takýchto prípadoch namiesto zákonom predpokladaného fakultatívneho priznania (pozri formuláciu „...súd PRIZNÁ plnú náhradu trov ...“ v predmetnom uznesení) [Pozn. 4], súdy v prípadoch opísaných vyššie (konania vo veciach porušenia zásady rovnakého zaobchádzania, v ktorých súd konštatoval takéto porušenie, avšak v ktorých bola priznaná oveľa nižšia, resp. žiadna náhrada nemajetkovej ujmy v peniazoch oproti požadovanej) priznávajú žalobcom a žalobkyniam plnú náhradu trov konania. ===== 
Ak by bola navrhovaná právna úprava vo vzťahu k náhrade trov schválená v jej nateraz aktuálnom znení, znamenala by výrazné zhoršenie možnosti získať náhradu trov konania v antidiskriminačných sporoch oproti v súčasnosti existujúcemu § 142 ods. 3 OSP. Išlo by teda o retrogresívne opatrenie, na prijatie ktorého zákonodarca nepredložil žiadne presvedčivé dôvody a ktoré by iba zhoršilo už aj tak nepriaznivú situáciu zraniteľných jednotlivcov a skupín v oblasti prístupu k spravodlivosti. Nepriznávanie, resp. len symbolické priznávanie náhrady nemajetkovej ujmy v konaniach vo veciach porušenia zásady rovnakého zaobchádzania je totiž v súčasnosti poznačené mnohými závažnými systémovými nedostatkami legislatívnej aj aplikačnej povahy. [Pozn. 5] Len pre ilustráciu – v praxi súdmi priznávaná náhrada nemajetkovej ujmy v peniazoch, ak je vôbec priznaná, spravidla nepresahuje niekoľko stoviek eur, ktoré sú vzhľadom na požadované sumy, ale aj na závažnosť diskriminačného konania ako konania hlboko narúšajúceho ľudskú dôstojnosť, len veľmi symbolické a nepredstavujú efektívne prostriedky nápravy. Ak by teda bola prijatá iba nateraz navrhovaná právna úprava § 245 CSP bezo zmien, resp. doplnení, v praxi by sa s veľkou pravdepodobnosťou bežne stávalo, že diskriminované osoby, ktoré by sa odhodlali iniciovať súdne konanie, by aj v prípade, že by v princípe spor „vyhrali“, niesli väčšinu nákladov spojených s konaním (v podobe uhrádzaných trov v duchu pravidla pomernej úhrady odrážajúcej pomer „úspechu“). Takáto právna úprava, ak by v CSP zostala nezmenená, by pri súčasnom legislatívnom nastavení možnosti domáhať sa náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch a aplikačnej praxi predstavovala významnú bariéru pre domáhanie sa právnej ochrany v prípadoch porušenia ZRZ. Žalobcovia a žalobkyne v diskriminačných sporoch by boli v podstate opätovne trestaní za to, že štát im nevie zabezpečiť efektívnu, primeranú a (pre iné subjekty) odstrašujúcu nápravu v podobe náhrady nemajetkovej ujmy. ===== 
Hoci návrh legislatívnej zmeny a argumentácia v tejto pripomienke sa sústredili najmä na antidiskriminačné spory, v princípe sú aplikovateľné aj na niektoré ďalšie spory, napríklad spory na ochranu osobnosti. ===== 

POZNÁMKY: 
===== 

[Pozn. 2] Pozri napríklad aj DURBÁKOVÁ, V. – HOLUBOVÁ, B. – IVANCO, Š. – LIPTÁKOVÁ, S.: Hľadanie bariér v prístupe k účinnej právnej ochrane pred diskrimináciou. Košice: Poradňa pre občianske a ľudské práva, 2012, s. 117, dostupné aj na http://poradna-prava.sk/wp-content/uploads/2012/11/Publikáciu-si-môžete-stiahnuť-tu-105-MB.pdf. ===== 
[Pozn. 3] § 142 ods. 3 OSP v aktuálnom znení: „Aj keď mal účastník vo veci úspech len čiastočný, môže mu súd priznať plnú náhradu trov konania, ak mal neúspech v pomerne nepatrnej časti alebo ak rozhodnutie o výške plnenia záviselo od znaleckého posudku alebo od úvahy súdu (...)“. ===== 
[Pozn. 4] Podrobnejšie pozri napríklad DEBRECÉNIOVÁ, J., LAJČÁKOVÁ, J., MAGUROVÁ, Z.: Implementácia zásady rovnakého zaobchádzania prostredníctvom antidiskriminačného zákona: Problémy, bariéry a výzvy. Bratislava: Občan, demokracia a zodpovednosť, 2013, s. 57-59, dostupné na http://diskriminacia.sk/kategoria/clanky/. ===== 
[Pozn. 5] Podrobnejšie pozri napríklad tamtiež, s. 28-42, dostupné na http://diskriminacia.sk/kategoria/clanky/. ===== 

 	O 	ČA 	Výkladom ustanovení o trovách možno dospieť k záveru, ktorý navrhuje pripomienkujúci subjekt. Súd môže priznať náhradu trov konania v plnej výške aj v prípade, ak priznal nárok úspešnej strane, avšak nie v požadovanej výške. Ide o prípady, kedy výška nároku závisí od úvahy súdu. Príkladom je náhrada nemajetkovej ujmy v sporoch o ochranu osobnosti – určenie, že bola porušená zásada rovnakého zaobchádzania a povinnosť žalovaného sa ospravedlniť priznané boli, avšak náhrada nemajetkovej ujmy v peniazoch nebola priznaná v požadovanej výške. 

Uvedené bolo vysvetlené aj v dôvodovej správe. 	
Verejnosť 	§ 302 
6. Navrhovaný § 302 CSP žiadame zmeniť nasledovne: === 
„Súd môže výnimočne a so súhlasom žalobcu vykonať aj tie dôkazy, ktoré žalobca nenavrhol, ak je to nevyhnutné pre rozhodnutie vo veci a ak predpokladá, že takýto dôkaz bude v žalobcov prospech. Súd obstará alebo zabezpečí takýto dôkaz po tom, čo na vykonanie takéhoto dôkazu získa žalobcov súhlas.“ ===== 

ODÔVODNENIE: Požadovanou zmenou navrhujeme do § 302 CSP zakotviť princíp, že súdy môžu iniciatívne vykonávať dôkazy v antidiskriminačných sporoch len v prípadoch, kedy sa o takýchto dôkazoch dá odôvodnene predpokladať, že budú v prospech žalobcov a žalobkýň. Ak predkladateľ zákona považuje antidiskriminačné spory za spory s ochranou slabšej strany, potom by mal už v samotnej legislatívnej úprave eliminovať prípady, kedy by mohla iniciatíva súdu v podobe vykonávania dôkazov bez návrhu žalobcu byť žalobcovi na ujmu. Dá sa pritom predpokladať, že žalobca alebo žalobkyňa budú ešte pred vykonaním súdom navrhovaného dôkazu vedieť, či dôkaz, ktorého vykonanie chce súd iniciovať, bude v ich prospech alebo naopak. ===== 
Nami navrhované zmeny by žalobcov a žalobkyne v antidiskriminačných sporoch zároveň chránili pred tým, aby sa vykonávaním dôkazov z vlastnej iniciatívy súdu neúmerne a neopodstatnene navyšovali trovy konania (napr. v podobe trov právneho zastúpenia či hotových výdavkov súvisiacich s vykonaním dôkazu). Ak budú môcť žalobcovia alebo žalobkyne vysloviť súhlas alebo nesúhlas s vykonaním dôkazu, ktoré iniciuje súd, budú môcť mať kontrolu aj nad výškou trov súdneho konania, ktoré s tým súvisia. ===== 
Napokon, samotný princíp ochrany slabšej strany v zásade neznamená, že môžeme „slabšiu stranu“ „chrániť“ aj proti jej vôli. Ponechaním „slabšej strane“ možnosť v konečnom dôsledku rozhodovať o tom, či chce, aby bol v súdnom konaní vykonaný dôkaz, ktorý nenavrhla, je vyjadrením rešpektu k spôsobilosti tejto strany procesne konať a samostatne sa rozhodovať, a celkovo mať kontrolu nad aspektmi konania, ktoré majú slúžiť na jej ochranu. ===== 
Hoci návrh legislatívnej zmeny a argumentácia v tejto pripomienke sa sústredili najmä na antidiskriminačné spory, v princípe sú aplikovateľné aj na ďalšie spory s ochranou slabšej strany. ===== 
 	O 	ČA 	Predkladateľ nepovažoval za potrebné meniť normatívny text zákona, nakoľko uvedený výklad zahŕňa a pre jednoznačnosť to vysvetlil v dôvodovej správe. 
Zásadný odklon od všeobecnej úpravy procesného dokazovania vo forme príklonu k vyšetrovaciemu princípu v sporovom konaní je odôvodnený zvýšenou mierou ingerencie súdu ako orgánu ochrany práva do antidiskriminačných právnych vzťahov. Súd sa nebude spoliehať v plnej miere na splnenie si dôkaznej povinnosti osoby domáhajúcej sa ochrany práva z porušenia zásady rovnakého zaobchádzania, ale môže prevziať dôkaznú iniciatívu sám. Z antidiskriminačných sporov, ako sporov so slabšou stranou vyplýva, že súd vykoná dôkazy na ochranu slabšej strany, a to aj s prihliadnutím na jej názor na vykonanie dôkazu. 	
Verejnosť 	§ 139 
ods. 1 - za navrhované znenie doplniť vetu : „ Ak to umožňujú okolnosti prejednávanej veci môže súd vyzvať strany, aby sa o zmier pokúsili mediáciou a zúčastnili sa na informatívnom stretnutí u mediátora zapísaného v registri mediátorov. “ 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je aj úlohou súdu, aby sa vždy pokúsil o zmier, mediátorskú činnosť by mali strany sporu využívať najmä pred začatím súdneho konania.  	
Verejnosť 	§ 148 
za ods. 2 doplniť ods. 3 nasl. znenia : 

„ ( 3 ) Ak je to s ohľadom na povahu a predmet sporu účelné a vhodné môže súd kedykoľvek počas konania uložiť stranám povinnosť zúčastniť sa prvého stretnutia s mediátorom zapísaným v registri mediátorov v rozsahu 3 hodín. Pokiaľ sa strany bez zbytočného odkladu nedohodnú na osobe mediátora, vyberie ho z registra mediátorov súd. “ 
 	O 	N 	Súd sa vždy snaží o zmierlivé vyriešenie sporu. 	
Verejnosť 	§ 151 
ods. 1 - za navrhované znenie doplniť vetu : „ Ak je predmetom konania právo, ktorým strana môže disponovať, je súd povinný poučiť strany o možnosti využitia mediácie podľa zákona o mediácii. “ 
 	O 	N 	Súd môže o možnosti mediácii strany poučiť v rámci predbežného prejednania sporu. 	
Verejnosť 	§ 161 
ods. 2 - v navrhovanom znení spojenie „ prípadne stranám odporučí, aby sa o vyriešenie sporu pokúsili prostredníctvom mediácie. “ nahradiť spojením „ prípadne vyzve strany, aby sa o zmier pokúsili mediáciou a zúčastnili sa na informatívnom stretnutí u mediátora zapísaného v registri mediátorov “ 
 	O 	ČA 	Predkladateľ má za to, že ukladanie povinnosti zúčastniť sa na informatívnom stretnutí u mediátora nepatrí do tohto poriadku. 
 	
Verejnosť 	§ 170 
ods. 2 - v navrhovanom znení odporúčame bodku nahradiť čiarkou a doplniť text „ prípadne vyzve strany, aby sa o zmier pokúsili mediáciou a zúčastnili sa na informatívnom stretnutí u mediátora zapísaného v registri mediátorov alebo uloží stranám povinnosť zúčastniť sa prvého stretnutia s mediátorom zapísaným v registri mediátorov v rozsahu 3 hodín.“ 
 	O 	N 	Predkladateľ má za to, že ukladanie povinnosti zúčastniť sa na informatívnom stretnutí u mediátora nepatrí do CSP. Predkladateľ považuje mediáciu za vhodný prostriedok na riešenie sporov, avšak najmä by sa mala využívať pred začatím súdneho konania. Stanovovať stranám povinnosť zúčastniť sa na stretnutí aj v konkrétnom rozsahu nepovažuje predkladateľ za vhodné. 	
SP 	§ 103 ods. 1 
V § 103 ods. 1 navrhujeme vypustiť slová „alebo poverená“ za slovom „splnomocnená“. 
Odôvodnenie: 
Zo zákona č. 324/2011 Z. z. o poštových službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o poštových službách“) vyplýva, že poštový podnik je oprávnený požadovať od adresáta určenie osoby alebo osôb, ktoré sú splnomocnené preberať v mene adresáta dodané poštové zásielky a poukázané platby, vydať poštovú zásielku buď jej adresátovi alebo osobe, ktorú adresát splnomocnil na jej preberanie. Zákon o poštových službách poverenie na preberanie zásielky neupravuje. Za účelom zosúladenie zákona o poštových službách s Civilných sporovým poriadkom navrhujeme z § 103 ods. 1 vypustiť slová „alebo poverená“. 
Na vyššie uvedenej pripomienke netrváme, ak súčasne s Civilným sporovým poriadok bude prijatá novela zákona o poštových službách, ktorá upraví príslušné ustanovenia tohto zákona tak, že poštové zásielky bude možné preberať aj na základe osobitného písomného poverenia. 
V takomto prípade navrhujeme, aby zákon o poštových službách upravil základné formálne a obsahové náležitosti poverenia, nakoľko poverenie na rozdiel od plnomocenstva, dnes nie je upravené žiadnym zákonom. § 103 ods. 1 Civilného sporového poriadku by len odkazoval na zákon o poštových službách. 
Príslušné ustanovenia zákona o poštových službách je potrebné upraviť tak, aby umožnili preberanie poštových zásielok na základe osobitného písomného poverenia, pričom zákon by vylúčil, aby sa poverenie preukazovalo predložením interného predpisu, či iného obdobného dokumentu. 
Zákon o poštových službách by zároveň upravil, že z obsahu poverenia musí byť zrejmé, ktorý zamestnávateľ ho robí, presná identifikácia poverenej osoby vrátane uvedenia jej funkcie u zamestnávateľa a rozsah poverenia. Ďalej by zákon o poštových službách mal stanoviť, že ďalšie obsahové a formálne náležitosti poverenia je oprávnený určiť poštový podnik vo svojich poštových podmienkach. Slovenská pošta, a. s. by následne poverenie v poštových podmienkach upravila obdobne ako splnomocnenie, ktoré je upravené v bode 6.2.5. Poštových podmienok – Všeobecná časť (vnútroštátny styk). 
Požiadavka, aby sa pre preberanie poštových zásielok vyžadovalo osobitné písomné poverenie vyplýva, jednak z toho, že zamestnanci poštových podnikov majú len obmedzený čas na ich doručenie, za ktorý nie sú schopný posúdiť, či z interného predpisu, či iného obdobného dokumentu vyplýva poverenie konkrétnej osoby prebrať poštovú zásielku a jednak z dôvodu, že ich kvalifikácia nie je dostatočná na to, aby boli schopný posúdiť, či na základe takéhoto dokumentu je zamestnanec poverený na preberanie zásielok. Z uvedeného dôvodu požadujeme, aby základné formálne a obsahové náležitosti poverenia stanovil zákon o poštových službách a jeho ďalšie obsahové a formálne náležitosti bol oprávnený stanoviť poštový podnik vo svojich poštových podmienkach. 
 	Z 	ČA 	SP sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok s MSSR. Pripomienka SP sa bude riešiť pri novelizácii súvisiacich predpisov precizáciou poštového zákona tak, ako je naplánované v návrhu uznesenia vlády (v priebehu roka 2015). Rozpor odstránený. 	
SP 	§ 103 ods. 2 
V § 103 ods. 2 navrhujeme vložiť slová „ak je ním písomne splnomocnená na prijímanie písomností“ za slová „k adresátovi“. 
Odôvodnenie: 
Pracovná zmluva, alebo dohoda o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru sama o sebe neosvedčuje, že pracovný vzťah, či iný obdobný pracovnoprávny vzťah v dobe jej predloženia trvá. Z tohto dôvodu by poštový podnik musel vyžadovať na preukázanie existencie pracovného pomeru alebo iného pracovnoprávneho vzťahu určitej osoby k adresátovi iný doklad napr. písomné potvrdenie od adresáta, že táto osoba je jeho zamestnancom v čase preberania poštovej zásielky. Uvedené by osoba musela preukazovať pri preberaní každej poštovej zásielky. Vzhľadom na administratívnu náročnosť tohto riešenia pre adresátov navrhujeme, aby uvedené osoby boli oprávnené prevziať poštovú zásielku, len na základe písomného splnomocnenia. 
V prípade, ak bude súčasne s Civilným sporovým poriadok bude prijatá novela zákona o poštových službách, ktorá upraví príslušné ustanovenia tohto zákona tak, že bude možné preberať poštové zásielky aj na základe osobitného písomného poverenia, navrhujeme v § 103 ods. 2 vložiť slová „ak je ním písomne poverená na prijímanie písomností“ za slová „k adresátovi“. 
 	Z 	ČA 	SP sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok s MSSR. Pripomienka SP sa bude riešiť pri novelizácii súvisiacich predpisov precizáciou poštového zákona tak, ako je naplánované v návrhu uznesenia vlády (v priebehu roka 2015). Rozpor odstránený. 	
SP 	k dôvodovej správe 
Pre vylúčenie pochybností navrhujeme do dôvodovej správy k § 104 ods. 1 doplniť, že „Pri písomnostiach doručovaných do vlastných rúk môže ich prijatie na doručenke potvrdiť adresát zásielky alebo ním splnomocnená osoba.“ 
V prípade, ak bude súčasne s Civilným sporovým poriadok bude prijatá novela zákona o poštových službách, ktorá upraví príslušné ustanovenia tohto zákona tak, že bude možné preberať poštové zásielky aj na základe osobitného písomného poverenia, navrhujeme do dôvodovej správy k § 104 ods. 1 doplniť, že „Pri písomnostiach doručovaných do vlastných rúk môže ich prijatie na doručenke potvrdiť adresát zásielky alebo ním splnomocnená prípadne poverená osoba.“ 
 	O 	A 	 	
SP 	§106 ods. 2  
Z § 106 navrhujeme vypustiť ods. 2 . Následne navrhujeme „ods. 3“ prečíslovať na „ods. 2“ a v tomto odseku nahradiť slová „odsekov 1 a 2“ slovami „odseku 1“. 
Odôvodnenie: 
Predmetné ustanovenie zavádza fikciu, že ak adresát alebo príjemca písomnosti odmietne preukázať svoju totožnosť, alebo poskytnúť inú súčinnosť nevyhnutnú k riadnemu doručeniu má sa to, že písomnosť sa považuje za doručenú dňom takéhoto odmietnutia. Podľa § 34 ods. 5 zákona č. 324/2011 Z. z. o poštových službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o poštových službách“) platí, že za odopretie prijatia poštovej zásielky sa považuje 
a) odmietnutie jej prijatia, 
b) odmietnutie potvrdiť prevzatie poštovej zásielky alebo preukázať svoju totožnosť, 
c) odmietnutie zaplatiť pred prevzatím poštovej zásielky dobierkovú sumu, doplatné, chýbajúce výplatné, úložné alebo inú pohľadávku, ktorá je príslušenstvom poštovej zásielky podľa tarify, alebo 
d) trvanie na otvorení poštovej zásielky pred jej prevzatím. 

Z uvedeného vyplýva, že zákon o poštových službách za odopretie prijatia poštovej zásielky považuje aj odmietnutie preukázania svojej totožnosti, či neposkytnutie inej súčinnosti potrebnej k doručeniu zásielky. Vzhľadom na to, sme toho názoru, že navrhované znenie § 106 ods. 2 nie je v súlade s citovaním ustanovením zákona o poštových službách. 

Na vyššie uvedenej pripomienke netrváme, ak sa § 106 ods. 2 upraví tak, že uvedené sa neuplatní, ak je písomnosť doručovaná poštovým podnikom. 
 	Z 	A 	SP sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde MS SR pripomienku akceptovalo, SP s riešením súhlasí, rozpor odstránený. 	
SOCP 	K § 22 

V súvislosti s určením príslušnosti pre konkurzné a reštrukturalizačné konanie poukazujeme na skutočnosť, že aj súčasná úprava kompetencie konkurzných súdov upravená v § 9 z. č. 371/2004 Z. z., prevzatá do navrhovaného ustanovenia § 22, v kontexte s § 32 ods. 13 zákona č. 7/2005 Z. z. o konkurze a reštrukturalizácii a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, spôsobuje v aplikačnej praxi kompetenčné spory. V dôsledku tejto úpravy napr. konanie o popretí pohľadávok voči Sociálnej poisťovni by malo prebiehať na príslušnom krajskom súde, ale voči ostatným veriteľom na okresnom súde. Z uvedeného dôvodu považujeme za potrebné prijať takú právnu úpravu, ktorá by súčasné problémy eliminovala. 
 	O 	A 	 	
SOCP 	K § 42 ods. 2 

V ustanovení je použitý pojem „mladší členovia senátu“, ktorý odporúčame spresniť, pretože nie je zrejmé, či člen senátu má byť mladší funkčne (ako člen senátu) alebo povolaním sudcu, resp. vekovo mladší. 
 	O 	N 	V zmysle zaužívaného výkladu ide o absolútne nesporný výklad - ide o čas výkonu funkcie. 	
SOCP 	K § 47 ods. 1 

Slová „§ 44 ods. 1“ navrhujeme nahradiť slovami „§ 44 ods. 1 a 2“; sme si vedomí, že súd by mal dbať ex offo na vylúčení sudcu, ktorý vec prejednával na súde inej inštancie, avšak , ak súd opomenie vylúčiť takéhoto sudcu, účastník konania by mal mať možnosť uplatniť námietku zaujatosti aj v tomto prípade. 
 	O 	A 	 	
SOCP 	K § 84 ods. 2 

Z navrhovanej dikcie ustanovenia vyplýva obligatórna povinnosť súdu nepripustiť zastúpenie, ak zástupca vystupuje vo viacerých konaniach. Máme za to, že táto skutočnosť nemusí byť automaticky prekážkou možnosti zastupovania, ale malo by byť povinnosťou súdu skúmať objektívne príčiny, pre ktoré nemôže zástupca zastupovať. 
 	O 	N 	účelom uvedeného ustanovenia je zabrániť pokútnemu vykonávaniu advokátskej praxe. 	
SOCP 	K § 85 
Sociálna poisťovňa zásadne nesúhlasí s navrhovaným zámerom povinného zastúpenia advokátom v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konkurzom a reštrukturalizáciou podľa zákona o konkurze a reštrukturalizácii a v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa zákona č. 233/1995 Z. z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok) a o zmene a doplnení ďalších zákonov v znení neskorších predpisov. Nepovažujeme za potrebné, aby inštitúciu, najmä štátny orgán alebo verejnoprávnu inštitúciu, ktorá disponuje odborným aparátom a špecialistami na uvedené oblasti zastupoval v súdnych sporoch advokát. Navyše, obligatórne zastúpenie advokátom by malo za následok čerpanie prostriedkov z verejných zdrojov, ktoré vzhľadom na možnosť odborného zastúpenia vlastným zamestnancom považujeme za zbytočné a neefektívne. 
 	Z 	ČA 	Ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ vypustil povinné zastúpenie advokátom v sporoch s cudzím prvkom a v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku.Dňa 30.10.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, SOCP s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
SOCP 	K § 113 ods. ods. 3 

Slová „na sobotu, nedeľu alebo sviatok“ navrhujeme nahradiť slovami „na sobotu alebo deň pracovného pokoja“ z dôvodu zosúladenia so zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov, podľa ktorého sú dňami pracovného pokoja sú nedele, štátne sviatky a sviatky. 
 	O 	A 	 	
SOCP 	K § 210 ods. 1 

Navrhujeme doplniť, aby písomné vyhotovenie rozsudku obsahovalo aj poučenie, na ktorý súd sa odvolanie podáva. 
 	O 	A 	 	
SOCP 	K § 266 ods. 1 a 3  

Z § 266 ods. 1 návrhu zákona vyplýva, že je možné podať návrh na zrušenie rozsudku pre zmeškanie do nadobudnutia právoplatnosti rozsudku. Podľa § 217 a 348 návrhu zákona, rozsudok nadobúda právoplatnosť jeho doručením, čo znamená, že návrh na zrušenie rozsudku je možné podať len do dňa doručenia rozsudku. Podľa § 266 ods. 3 návrhu zákona je možné návrh na zrušenie rozsudku podať do 15 dní od doručenia rozsudku. Z vyššie uvedeného vyplýva, že § 266 ods. 1 návrhu zákona je v priamom rozpore s odsekom 3 tohto ustanovenia, preto navrhujeme uvedené ustanovenia preformulovať tak, aby bol zaistený ich jednoznačný a vzájomne súladný výklad, a to v súlade so zámerom zákonodarcu. 
 	O 	ČA 	ustanovenie bolo prepracované. 	
SLASPO 	Všeobecne k návrhu 
Návrh vo viacerých prípadoch pripúšťa rôzne rovnocenné výklady a príliš sa spolieha na to, že bude vykladaný cez dôvodovú správu, ktorá je nezáväzná a súd ňou nie je viazaný, nakoľko nereprezentuje vôľu zákonodarcu ale vôľu predkladateľa. Nie je to právne záväzný text, preto by bolo vhodné v prípadoch keď sa tak deje, upresniť text zákona tak, aby nebolo možné vykladať ho rôznym spôsobom. Jedným zo základných pilierov právnej istoty je i zrozumiteľnosť zákona jeho adresátovi. Vzhľadom na to, že zákon finguje strany, ktoré „majú rozumové schopnosti na úrovni priemerne spôsobilej osoby schopnej vnímať a posúdiť v styku so súdom zmysel a účel konania, ako i jazykové vyjadrenie právnych noriem obsiahnutých v tomto zákone“ bolo by vhodné prispôsobiť takejto osobe i text zákona. V neposlednom rade je jednoznačnosť textu zákona a tým i obsahu samotnej právnej normy jedinečnou šancou ako predchádzať najmä spotrebiteľským sporom.  	O 	N 	predkladateľ sa nestotožňuje s názorom pripomienkujúceho subjektu, podľa predkladateľa je text zákona písaný jasne a zrozumiteľne. 	
SLASPO 	K čl. 2 ods. 1 
Navrhujem vypustiť slová „spravodlivá a“. 

Odôvodnenie : 
Súdne rozhodovanie by malo byť oprostené od akýchkoľvek mimotextových axiologických úvah osoby sudcu. Spravodlivosť ako diskurzívny pojem (t.j. pojem, ktorého designát nie je jednoznačne ustálený) umožňuje sudcovi na najabstraktnejšej úrovni argumentácie v spojení s navrhovaným čl. 3 ods. 2 a čl. 4 návrhu rozhodovať hodnotovo prakticky neobmedzene, pokiaľ sa neodchýli od judikatúry súdov tam uvedených. Podľa nášho názoru je tiež dostatočný pojem „účinná ochrana“ nakoľko v sebe implicitne obsahuje i spravodlivostný prvok. 
 	O 	N 	Základné princípy, na ktorých spočíva tento zákon tvoria rámec výkladových pravidiel, v súlade s ktorými majú byť aplikované a interpretované právne normy Civilného sporového poriadku, treba ich vnímať komplexne a v spojení s ostatnými ustanoveniami CSP. Predkladateľ považuje formuláciu za dostatočne jasnú.  	
SLASPO 	K čl. 2 ods. 2 
Navrhujeme vypustiť definíciu právnej istoty. 
V prípade neakceptovania návrhu na vypustenie navrhujeme nové znenie: 
"(2) Právna istota je stav, v ktorom každý subjekt práva môže legitímne očakávať a predvídať výsledok aplikácie právnych noriem týkajúcich sa jeho sporu a tým i výsledok jeho sporu.": 

Odôvodnenie : V prvom rade je potrebné uviesť, že v teórii práva neexistuje doktrinálna zhoda o tom, čo je právna istota. Preto považujeme za kontraproduktívne, ak základné zásady sporového procesu vnucujú istý pohľad na tento pojem, naviac tak, že de iure zaväzujú sudcu interpretovať právo v rovnakom spore v tom istom význame ako bol judikovaný „najvyššou súdnou autoritou“. Navrhnutá definícia robí súdy v rovnakých prípadoch bezvýnimočne interpretačne viazanými rozsudkom súdu vyššieho stupňa a tým i možnými osobnými hodnotovými a politickými úsudkami sudcov „najvyšších súdnych inštancií“. Odsek 3 toho istého článku umožňuje určitú formu „distinguishingu“ (čo je v kontinentálnom práve vzhľadom na výlučne faktickú viazanosť rozhodnutiami vyšších inštancií cudzí prvok), avšak máme za to, že sudca nemá byť právne, ani interpretačne viazaný názorom vyššej inštancie v inom prípade, ako keď sa rozhoduje o opravnom prostriedku proti jeho rozhodnutiu. Ďalej, z textu nie je jasné, kto je „najvyššou súdnou inštanciou“ – či ide o NSSR alebo „Veľký senát“, či do toho zaraďujeme i ESD, ESĽP a ÚS SR. Bolo by vhodné aby sa takýto pojem nepoužíval alebo definoval. 
 	Z 	N 	Definícia právnej istoty je podľa predkladateľa zvolená správne a napriek precizácii tohto ustanovenia nie je vhodné meniť princíp v zmysle pripomienky SLASPO. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bola pripomienka prejednaná s tým, že z pripomienky SLASPO neustúpila a MS SR pripomienku neakceptovalo.  	
SLASPO 	K čl. 3 ods. 1 
Navrhujeme vypustiť ako redundantný nakoľko čiastočne vyplýva zo systematického výkladu Ústavy SR ako i kvôli tomu, že zahŕňa možnosť priamej aplikácie smerníc v rozpore s ustálenou judikatúrou ESD (napr. v prípade rozsudku Haasová sa súd môže v zmysle tohto ustanovenia cítiť interpretačne príp. i právne viazaný rozsudkom ESD, hoci bez zmeny zákona o PZP). Navrhované znenie tiež obsahuje vágne pojmy ako „verejný poriadok“ alebo „hodnoty, ktoré sú nimi chránené“. 	Z 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou pripomienkou. Ide proti koncepcii zákona. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bola pripomienka prejednaná s tým, že z pripomienky SLASPO neustúpila a MS SR pripomienku neakceptovalo.  	
SLASPO 	K čl. 3 ods. 2 
Navrhujeme vypustiť druhú vetu 
Odôvodnenie : Čl. 3 ods. 2 je pokiaľ ide o druhú vetu zmätočný. Referuje pokiaľ ide o účel a zmysel zákona k odseku 1, ktorý je interpretačným pravidlom. Takto zistený účel zákona je však závislý nielen na texte zákona ale na judikatúre orgánov, ktoré o účele a zmysle takéhoto zákona ani nemajú vedomosť (ESD, ESĽP) preto sa účel a zmysel zákona môže meniť; t.j. nebude ho možné postulovať kontrafaktuálne ale len aktuálne čo je logicky absurdné (význam textu môže byť vo vzťahu k legitímnemu účelu textu posudzovaný len kontrafaktuálne; zákonodarca prejavuje svoju vôľu textom zákona v určitom období a nemôže a nedokáže predikovať, aký zmysel a účel mu bude povinný (aktuálne) pripisovať sudca v dôsledku čl. 3 ods. 1) ). Rozhodnutiami týchto orgánov potom môže dôjsť k tomu, že sa text zákona dostane do výslovného rozporu s tým ako ho má sudca interpretovať; sudca súc viazaný zákonom nemôže rozhodnúť contra legem ale nedokáže nájsť ani riešenie secundum et intra legem čo v prípade akokoľvek judikovaného sporu poruší základné princípy zákona. Zároveň to sťažuje až znemožňuje dosiahnutie stavu ustálenej judikatúry nakoľko „dnešný“ účel a zmysel zákona nemusí zodpovedať účelu a zmyslu zistenému interpretačným pravidlom uvedeným v ods. 1 „včera“. 
 	Z 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou pripomienkou, Ide proti koncepcii kódexu. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bola pripomienka prejednaná s tým, že z pripomienky SLASPO neustúpila a MS SR pripomienku neakceptovalo.  	
SLASPO 	K čl. 4 ods. 1 
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) Ak sa právna vec nedá prejednať a rozhodnúť na základe výslovného ustanovenia tohto zákona, posúdi sa vec podľa toho ustanovenia tohto zákona, ktoré upravuje právnu vec čo do obsahu a účelu najbližšiu posudzovanej veci.". 

Odôvodnenie: Zavedenie analogie iuris i v prípade ak analogia legis v procese je diskutabilná z ústavnoprávneho pohľadu (legálna licencia čl. 2 ods. 3 by bola porušená, nakoľko takýto postup vyprázdňuje povinnosť konať secundum et intra legem a zavádza konanie štátneho orgánu per analogiam), považujeme za riziko z hľadiska rozširovania voľného uváženia súdov. Chápeme však, že existencia medzier v zákone (nie však v práve) vyžaduje pre prípady nepredvídané zákonom voľnejšiu úvahu sudcu v zmysle zásady denegationis iustitie. I riešenie pre uplatnenie tejto zásady však musí mať zákonné obmedzenia a preto navrhujeme ponechanie výlučne analogie legis s tým, že takéto rozhodnutie má mať i čo do interpretačnej záväznosti silu len inter partes. Analogia legis je postačujúca i preto, že i v zásade „najvzdialenejšie ustanovenie“ CSP bude čo do obsahu a účelu posudzovanej veci bližšie, než akékoľvek ustanovenie iného všeobecne záväzného právneho predpisu procesného charakteru a účel vyplniť medzery v zákone bude dosiahnutý i proporcionálne menším rozšírením sudcovského voľného uváženia. 
 	Z 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou pripomienkou. Ide proti koncepcii zákona. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bola pripomienka prejednaná s tým, že z pripomienky SLASPO neustúpila a MS SR pripomienku neakceptovalo.  	
SLASPO 	K čl. 4 ods. 2 
Nvrhujeme vypustiť. 

Odôvodnenie: Navrhované znenie nemá oporu v trojdelení moci v kontinentálnom systéme pretože (napriek tomu že podľa dôvodovej správy „nemá byť zamieňané so sudcovskou tvorbou práva“) takto vytvorená ad hoc norma nepožíva mieru demokratickej legitimity zákona založenú na tvorbe práva zákonodarnou mocou volenou adresátmi právnych noriem. Je preto neprípustné aby takéto rozhodnutie v rámci „interpretačnej záväznosti“ podľa čl. 4 ods. 1 návrhu nadobúdalo v rámci postulovanej definície právnej istoty silu záväzného riešenia rovnakých prípadov. Napr. francúzsky Code Civil priamo zakazuje aby súdy rozhodovali veci všeobecne záväzným spôsobom (Code civil čl. 5). Táto požiadavka sa tak nemá týkať len formy výroku rozhodnutia ale i jeho záväznosti (v opačnom prípade nemá zmysel pretože len diktuje formu výroku). Tento článok dopĺňa zásadu denegationis iustitie uvedenú v čl. 4 Code civil a tvorí teda normatívny rámec záväznosti sudcovského rozhodnutia. Rovnako je podľa nás problematické ako jedno z kritérií použiť „stav a poznatky právnej náuky“ nakoľko doktrinálne prístupy aj k základným teoreticko-právnym problémom bývajú diametrálne odlišné. Podľa nášho názoru všetky medzery v predloženom zákone je možné vyriešiť prostredníctvom štandardných (gramatický, logický a systematický výklad) a doplnkových (teleologický a historický výklad) za prípadného použitia analogie legis. 
 	Z 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou pripmomienkou. Ide proti koncepcii zákona. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bola pripomienka prejednaná s tým, že z pripomienky SLASPO neustúpila a MS SR pripomienku neakceptovalo.  	
SLASPO 	K čl. 5 
Navrhujeme nové znenie: 
"Čl. 5 
Zjavné zneužitie práva nepožíva právnu ochranu. Súd môže odmietnuť žaloby a iné procesné úkony, ktoré celkom zjavne slúžia na zneužitie práva alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva alebo vedú k nedôvodným prieťahom v konaní.". 
Odôvodnenie: 
Sankciou zneužitia práva je už samotné zamietnutie žaloby titulom šikanózneho výkonu práva alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie práva. Umožniť súdu ukladať sankcie za takýto výkon práva nesie v sebe najmä reputačné riziko súdov a s ním spojenú nízku dôveru v súdny systém ako celok. V neposlednom rade sankcionovanie takýchto žalôb môže byť zneužívané i zo strany súdov. 
 	Z 	ČA 	ustanovenie bolo precizované, avšak predkladateľ zotrváva na zmysle, SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomieeok a s riešením súhlasí, rozpor odstránený.  	
SLASPO 	K čl. 6 ods. 2 
Navrhujeme nové znenie: 

"(2) Tento zákon ustanovuje prípady, keď špecifická povaha prejednávanej veci vyžaduje zvýšenú procesnú ochranu strany za účelom vyvažovania prirodzene nerovnovážneho postavenia procesných strán. Ustanovenia o zvýšenej procesnej ochrane sa nepoužijú, ak je slabšia strana v konaní zastúpená advokátom.". 

Odôvodnenie : Zmeny v prvej vete navrhujeme za účelom precizovania zmyslu textu. Procesný handicap slabšej strany spočíva najmä v miere jej právnej gramotnosti a to tak hmotnoprávnej ako i procesnoprávnej. V prípade ak je slabšia strana napr. spotrebiteľ zastúpená advokátom, je tento handicap vyrovnaný, nakoľko ide o odborníka, ktorý je povinný postupovať s odbornou starostlivosťou a ktorý disponuje všetkými potrebnými znalosťami z oblasti hmotného i procesného práva, ktorými slabšia strana nedisponuje. 
 	Z 	ČA 	MS SR akceptovala pripomienku SLASPO, SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnilo na prejednaní pripomienok a s riešením súhlasí, rozpor odstránený. 	
SLASPO 	K čl. 9  
Navrhujeme nové znenie: 

" Čl. 9 
Strany sa oboznámia s vyjadreniami, návrhmi a dôkazmi protistrany a môžu k nim vyjadriť svoje stanovisko.". 

Odôvodnenie : vypustený text považujeme za nadbytočný, nakoľko i strany môžu konať len v rámci zákonom ustanovených procesných inštitútov. Vypustený text tiež indikoval, že rozsah stanoviska v ktorom sa môže strana vyjadriť k návrhu a dôkazom protistrany má byť limitovaný zákonom. Ani dôvodová správa – hoci nezáväzná – neudáva, aký má byť tento rozsah. 
 	O 	N 	podľa názoru predkladateľa je znenie navrhovaného princípu vhodnejšie a priliehavejšie, pričom cieľ pripomienkujúceho subjektu sa dosiahol. 	
SLASPO 	K čl. 10 ods. 1 
Navrhujeme vypustiť ako redundantný. 
 	O 	N 	predkladateľ sa s pripomienkou nestotožňuje. Stanovisko predkladateľa a pripomiekujúceho subjektu bolo prejednané na prejednaní pripomienok dňa 31.10.2014. 	
SLASPO 	K čl. 11 ods. 1 
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) Procesné úkony strán sa posudzujú s prihliadnutím na obsah a skutočnú vôľu strany, ktorá procesný úkon urobila.". 
Odôvodnenie: 
Spresnenie textu. 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa súd prihliada na obsah úkonov strán a ich skutočnú vôľu. 	
SLASPO 	K § 34 
Navrhujeme nové znenie: 
"Súd aj bez námietky skúma vecnú príslušnosť, kauzálnu príslušnosť a funkčnú príslušnosť na začiatku konania.". 
Odôvodnenie: 
V spojení s § 30 ods. 2, keď príslušnosť súdu sa určuje podľa okolností v čase začatia konania a trvá do jeho skončenia, t. j. nemala by sa v priebehu konania meniť a aj z hľadiska hospodárnosti konania sa javí skúmanie tejto námietky relevantné len na začiatku konania. Navrhované znenie trochu zvádza k výkladu, že ak sa počas konania podmienky zmenia tak súd má na ne reagovať a dôjde k zmene príslušnosti - navrhujeme upraviť znenie tak ako je uvedené v § 35. 	O 	N 	ustanovenie vyjadruje povinnosť súdu kedykoľvek počas konania prihliadnuť na nedostatok vecnej, kauzálnej a funkčnej príslušnosti, ak tak neurobil už na začiatku konania. Ustanovenie § 30 ods. 2 zavádza pravidlo perpetuatio fori 	
SLASPO 	K § 39 
V spojení s § 30 ods. 2, keď príslušnosť súdu sa určuje podľa okolností v čase začatia konania a trvá do jeho skončenia, t.j. nemala by sa v priebehu konania meniť a aj z hľadiska hospodárnosti konania sa javí skúmanie tejto námietky relevantné len na začiatku konania. Navrhované znenie trochu zvádza k výkladu, že ak sa počas konania podmienky zmenia tak súd má na ne reagovať a dôjde k zmene príslušnosti - navrhujeme upraviť znenie tak ako je uvedené v § 35. 	O 	N 	táto pripomienka zrejme nesmeruje k § 39 a nie je možné ju priradiť k správnemu ustanoveniu. 	
SLASPO 	K § 43 ods. 2  
Navrhujeme slová „príslušného kolégia Najvyššieho súdu“ slovami „toho kolégia najvyššieho súdu, ktorého senát postúpil vec Veľkému senátu na rozhodnutie“. 
Odôvodnenie : Spresnenie textu. 
 	O 	N 	Podľa názoru predkladateľa je text dostatočne jasný. 	
SLASPO 	K § 56 
§ 56 navrhujeme doplniť znením súčasného § 21 OSP. 
Odôvodnenie : 
V praxi sme sa stretli už i s rôznymi názormi na zastupovanie právnických osôb, preto navrhujeme ponechať ustanovenia OSP, ktoré riešia konanie právnických osôb v nezmenej podobe. Táto pripomienka je zásadná vzhľadom na to, že zákon opoznáva len zastúpenie advokátom, všeobecné zastúpenie fyzickou osobou (ktoré je konaním jedného subjektu za druhý) a právnická osoba chrániaca záujmy slabšej strany. V prípade konania právnickej osoby nejde o typické zastúpenie ale priame konanie právnickej osoby pričom práve z tohto dôvodu má zmysel rozlišovať medzi procesnou subjektivitou a konaním právnickej osoby pred súdom (doterajšia spôsobilosť konať pred súdom podľa § 22 OSP). Účelom je vyhnúť sa konfliktom o to, či „zástupca“ právnickej osoby môže konať pred súdom alebo si právnická osoba má zvoliť zástupcu podľa § 83-86 OSP. Rozumieme zámeru posudzovania procesnej subjektivity hmotným právom (vrátane spôsobilosti na právne úkony, avšak z praktických skúseností navrhujeme ponechať presnejšiu úpravu pre právnické osoby. 
 	Z 	N 	Pripomienka smerovala k § 67. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 57 
Navrhujeme nové znenie: 
"§ 57 
Ak strana nemá procesnú subjektivitu v čase začatia konania, súd konanie zastaví. Ak je tento nedostatok do právoplatnosti rozhodnutia súdu o zastavení konania zákonom odstránený, súd rozhodnutie zruší a v konaní pokračuje. 
Odôvodnenie : 
Spresnenie textu v zmysle dôvodovej správy. Upozorňujeme i na to, že vzhľadom na konštrukciu inštitútu vyplývajúcu z úmyslu predkladateľa uvedeného v dôvodovej správe je problematický z toho hľadiska, že dikcia „súd konanie zastaví“ implikuje úkon súdu (rozhodnutie), ustanovenie teda pôsobí ako argumentácia kruhom „do rozhodnutia súdu“ sa má zhojiť nedostatok a súd potom (úkonom) konanie zastaví. Zo zákona tiež nevyplýva či koncom lehoty na zhojenie je právoplatnosť alebo vydanie rozhodnutia preto sme uviedli ako koniec lehoty právoplatnosť uznesenia o zastavení konania. 
 	Z 	ČA 	ustanovenie prepracované. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom SLASPO s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 60 ods. 2 a 3 

Navrhujeme vypustiť odsek 2 a nové znenie odseku 3: 
"(3) Všetky procesné lehoty, ktoré plynuli právnemu predchodcovi ku dňu zániku právnej subjektivity, začínajú plynúť právnemu nástupcovi podľa odseku 1 doručením uznesenia podľa § 58 alebo § 59 odznova.". 
Odôvodnenie 
Odsek 2 považujeme za zmätočný a redundantný. Je zbytočné riešiť „prerušenie lehôt“, ak zároveň odsek 3 hovorí o tom, že nástupcovi plynú lehoty odznova.  	O 	N 	ide o koncepčne zásadne odlišné riešenie, s ktorým sa predkladateľ nestotožňuje. 	
SLASPO 	K § 79 
Navrhujeme nové znenie: 
"§ 79 
Ak intervenient spolu so stranou, na ktorej vystupuje, netvoria nerozlučné spoločenstvo, vyžadujú prostriedky procesného útoku alebo prostriedky procesnej obrany podľa § 140 až 145 uplatnené intervenientom súhlas tejto strany; inak na ne súd neprihliada. Uvedené neplatí, ak nároky, ktoré je intervenient povinný za stranu, na ktorej vystupuje, plniť druhej strane sporu podľa osobitného zákona; v takomto prípade súd prihliadne na prostriedky procesného útoku alebo prostriedky procesnej obrany podľa § 140 až 145 uplatnené intervenientom, aj bez súhlasu strany, na ktorej intervenient vystupuje.". 
Odôvodnenie: 
Zo zákona č. 381/2001 Z. z. nevyplýva, že rozsudok voči škodcovi je záväzný aj pre jeho poisťovateľa, poisťovateľ tak netvorí so škodcom podľa návrhu nerozlučné spoločenstvo a poisťovateľ tak nemôže bez súhlasu škodcu vykonať účinnú procesnú obranu, resp. útok. Vzhľadom na to, že je taký rozsudok podkladom pre plnenie poisťovateľa, považujeme to za vážny nedostatok návrhu, ktorý môže poisťovateľom spôsobiť podstatné ujmy a obmedziť ich práva. Navrhujeme preto § 79 upraviť, pričom k osobitnému zákonu navrhujeme pripojiť odkaz na zák. č. 381/2001 Z. z. o povinnom zmluvnom poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorového vozidla a o zmene a doplnení niektorých zákonov.  	Z 	N 	Pripomienku považuje predkladateľ za nesystémovú, koncepcia intervencie je iná ako cieľ navrhovaný pripomienkou SLASPO. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok na MSSR. SLASPO na pripomienke trvá. 	
SLASPO 	K § 83 
Navrhujeme doplniť nový odsek 4: 
"(4) Zástupcom právnickej osoby môže byť aj jej zamestnanec s právnickým vzdelaním druhého stupňa." 
Odôvodnenie: 
Navrhujeme doplniť ods. 4, aby v prípade ak právnická osoba má zamestnanca s právnickým vzdelaním druhého stupňa, aby tento zamestnanec mohol zastupovať právnickú osobu pred súdom. 	Z 	N 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom MS SR vysvetlilo právnu úpravu SLASPO a SLASPO s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 85 ods. 1 
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) Strana musí byť zastúpená advokátom v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konkurzom a reštrukturalizáciou, v sporoch z ochrany hospodárskej súťaže, v sporoch z porušenia alebo ohrozenia práva na obchodné tajomstvo, v konaní s cudzím prvkom, v sporoch súvisiacich s ochranou práva duševného vlastníctva a v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku. To neplatí ak zástupca strany má vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa. 
Odôvodnenie: 
 	Z 	A 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom SLASPO s riešením navrhnutým MS SR súhlasí, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 91 ods. 2 
Navrhujeme nové znenie: 
"(2) Inej osobe než strane alebo jej zástupcovi môže súd povoliť nahliadnuť do spisu a robiť si z neho výpisy a odpisy, ak sú pre to vážne dôvody a práva strany tým nemôžu byť dotknuté. 

Odôvodnenie: spresnenie textu 
 	O 	N 	predkladateľ nevyhovel uvedenej pripomienke aj z dôvodu problematického preukazovania predpokladu, či sú tu vážne dôvody a či môžu byť dotknuté práva strany. 	
SLASPO 	K § 92 ods. 2 a 93 ods. 2 
Navrhujeme za slovo neodkladne vložiť bodkočiarku a slová "kópia sa vydá bezodplatne, ak o ňu požiadala strana pred skončením úkonov podľa odseku 1". 

 	Z 	N 	navrhovanú úpravu považujeme v procesnom kódexe za nadbytočnú. Otázku spoplatnenia úkonov bude riešiť všeobecne záväzný právny predpis.Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom SLASPO s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 96 
Navrhujeme doplniť nový odsek: 
"(5) Súd môže uloženú pokutu odpustiť.". 	O 	N 	Návrh je proti predkladateľom navrhovanej koncepcii. 	
SLASPO 	K 102 ods.1  
Navrhujem nové znenie" 
"(1) Ak má strana zástupcu s plnomocenstvom pre celé konanie, doručuje sa písomnosť len tomuto zástupcovi. Písomnosť sa doručuje aj strane, ak strana má osobne v konaní niečo vykonať, alebo ak o tom súd rozhodne s ohľadom na povahu veci. Procesné poučenia vydané súdom sa doručujú iba zástupcovi.". 
Odôvodnenie: 
Navrhujeme z poslednej vety vypustiť výzvu na zaplatenie súdneho poplatku – súdny poplatok zrejme platí strana sporu a nie jej zástupca – máme teda za to, že ide o niečo čo má osobne vykonať v spore strana a nie jej zástupca. Preto sa javí nesprávnym to, že by uvedená výzva mala byť doručovaná iba zástupcovi.  	O 	N 	navrhované zjednodušenie predstavuje neprimeraný zásah do práv strany. 	
SLASPO 	K § 119  
Navrhujeme za slovo "sleduje" doplniť slová "a musí byť podpísané a datované". 
 	O 	ČA 	predkladateľ akceptoval pripomienku v časti "podpísané", náležitosť dátumu však nemá opodstatnenie, pretože vždy je rozhodujúci dátum podania a nie spísania. 	
SLASPO 	K § 129 ods. 4 
Navrhujeme doplniť cez legislatívny odkaz demonštratívny výpočet osobitných predpisov. Nie je možné sa spoliehať na dôvodovú správu ako záväzný text pre určenie, ktoré osobitné predpisy mal zákonodarca (a nie predkladateľ) na mysli.  	O 	N 	poznámka pod čiarou takisto nemá záväzný charakter, navyše takýto výpočet sa stane po určitom čase obsolétny. 	
SLASPO 	§ 139 ods. 2 
Text návrhu sa nezhoduje s dôvodovou správou. Dôvodová správa uvádza ako vhodnejší text „ak by ho nebolo možné uzavrieť podľa predpisov hmotného práva“ pričom text návrhu používadikciu „ ak je v rozpore s právnymi predpismi“. Považujeme za vhodnejší text uvedený v návrhu.  	O 	ČA 	text zákona bol zmenený na " v rozpore so všeobecne záväznými právnymi predpismi", z dôvodovej správy bol pripomienkovaný text vypustený. 	
SLASPO 	K § 157 ods.1  
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) V záujme hospodárnosti konania súd spojí na spoločné konanie také konania, ktoré sa pred ním začali a skutkovo spolu súvisia alebo sa týkajú tých istých strán.". 
Odôvodnenie: 
Ustanovenie poslednej vety je v rozpore s doterajšou praxou a judikatúrou ÚS SR. Navrhujeme ho vypustiť. 	Z 	N 	Ide o nepochopenie zásady zákonného sudcu. Spájanie vecí z rôznych senátoch nie je odňatie zákonného sudcu. SLASPO sa 31.10.2014 zúčastnila prejednania pripomienok na MSSR, kde bola pripomienka diskutovaná. SLASPO od pripomienky ustúpilo. Rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 162 ods.1  
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) Ak sa spor nepodarilo vyriešiť zmierom, súd uloží stranám povinnosti potrebné na dosiahnutie účelu konania, najmä v súvislosti s prípravou pojednávania. Zároveň uvedie, ktoré skutkové tvrdenia sú medzi stranami sporné, ktoré skutkové tvrdenia považuje za nesporné, ktoré dôkazy vykoná, a ktoré dôkazy nevykoná a zároveň uvedie dôvody, pre ktoré tieto dôkazy nevykoná. Súd tiež uvedie svoje predbežné právne posúdenie veci. 

Odôvodnenie : Je nevyhnutné poznať úvahy súdu o dôvodoch, pre ktoré nevykoná navrhované dôkazy. Strany by mali mať prípadne možnosť tieto dôvody vyvrátiť podaním alebo uvedením. Navrhujeme zmeniť sloveso „určí“ ktoré indikuje určenie podľa určovacej žaloby na „uvedie“. 
 	O 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s navrhovanou úpravou. 	
SLASPO 	K § 172  
Navrhujeme nové znenie: 
"Po úkonoch podľa odseku 1 súd uvedie, ktoré skutkové tvrdenia sú medzi stranami sporné, ktoré skutkové tvrdenia považuje za nesporné, ktoré dôkazy vykoná a ktoré dôkazy nevykoná a zároveň uvedie dôvody, pre ktoré tieto dôkazy nevykoná. Súd tiež uvedie svoje predbežné právne posúdenie veci.". 
 	O 	N 	predkladateľ považuje navrhovanú zmenu za výraz prílišnej kazuistiky. 	
SLASPO 	K § 172 ods. 5 
Navrhujeme slová "trovy konania" nahradiť slovami "trovy odročeného pojednávania". 

 	O 	A 	 	
SLASPO 	K § 189 ods. 2  
Navrhujeme nové znenie: 
"(2) Ak nie je možný postup podľa odseku 1, požiada strana súd o predvolanie svedka. Návrh na výsluch svedka musí obsahovať meno, priezvisko, prípadne dátum narodenia svedka, adresu, z ktorej možno svedka predvolať a označenie skutočností, ktoré majú byť výsluchom svedka preukázané. Ak nie je adresa svedka strane známa, súd svedka predvolá z adresy na doručovanie určenej podľa § 100 ods. 1.". 
Odôvodnenie : 
V praxi je bežné, že strany alebo svedkovia poznajú len meno a priezvisko prípadných svedkov. Preto i vzhľadom na to, že predkladateľ akcentuje používanie adries pobytu registrovanými na CEPO v prípade doručovania účastníkov, navrhujeme aby v prípade, že strana nepozná adresu svedka, vykonal zisťovanie tejto adresy súd. Navrhované znenie umožňuje predvolať svedka z registrovanej adresy bez, toho aby súd musel zamietnuť návrh na výsluch svedka (čo motivuje strany uvádzať akékoľvek adresy a tým predlžovať konanie) alebo aby zbytočne zasielal predvolanie na adresu uvedenú stranou (v prípade že strana uvedie adresu len preto, aby jej návrh nebol zamietnutý). 
 	O 	A 	 	
SLASPO 	K § 201 
Navrhujeme vypustiť. 
Odôvodnenie: 
Možnosť posudzovať súkromný znalecký posudok ako posudok znalca ustanoveného súdom povedie k procesnej obrane súkromným znaleckým posudkom druhej strany a jeho následnému vyvracaniu ďalším posudkom žalobcu alebo súdom nariadeným znaleckým dokazovaním. To povedie jednak k prieťahom v konaní (vypracovanie posudku žalovaného) a jednak k navyšovaniu trov konania. 
 	Z 	N 	Právna úprava je zosúladená s navrhovaným Zákonom o znalcoch, ktorý je v súčasnosti v legislatívnom procese a je predpoklad, že bude účinný ešte pred účinnosťou CSP. SLASPO sa zúčastnila dňa 31.10.2014 na prejednaní pripomienok, na ktorom sa pripomienka diskutovala a SLASPO vzalo pripomienku späť. Rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	§ 207 ods. 1 
Navrhujeme nové znenie: 
"(1) Pre rozsudok je rozhodujúci stav v čase vyhlásenia uznesenia o skončení dokazovania; v prípadoch kedy sa uznesenie o skončení dokazovania nevyhlási, je rozhodujúci stav v čase vyhlásenia rozsudku. 
Odôvodnenie: 
Zákon neurčuje čo je „vydaním rozsudku“, či ide o písomné vyhotovenie rozsudku alebo jeho vyhlásenie. 

 	Z 	ČA 	predkladateľ pristúpil ku koncxepčnej zmene v zmysle inej pripomienky a ustanovenie prepracoval: Pre rozsudok je rozhodujúci stav v čase jeho vyhlásenia. 	
SLASPO 	K § 208 ods. 3 
Navrhujeme vypustiť odsek č. 3. 
Odôvodnenie: 
V praxi môže ísť napr. aj o povinnosť nahradiť škodu s poukazom na ustanovenia vyhlášky určovaní všeobecnej hodnoty majetku (492/2004 Z. z.) alebo zákona o náhrade za bolesť a sťaženie spoločenského uplatnenia (437/2004 Z. z.) čo posunie problém odškodnenia len do roviny sporu o výšku škody, keďže z praxe vieme, že napr. pri škode na vozidlách znalci vždy dospejú k rôznym výškam škody. Táto námietka však môže byť relevantná i v iných prípadoch, keď súd len odkáže na vyčíslenie podľa osobitného predpisu, ak toto vyčíslenie umožňuje rôzne výpočty v závislosti od vstupných hodnôt alebo koeficientov, ktoré sú predmetom posúdenia toho kto výšku vyčísľuje.  	O 	N 	zámerom predkladateľa nebolo "posunúť" problém do inej roviny. Súd musí nahradiť výrok o plnení v peniazoch iným nezameniteľným spôsobom.  	
SLASPO 	§ 222 ods. 3 
Navrhujeme slová "tri dni" nahradiť slovami "15 dní". 
Odôvodnenie: 
Navrhujeme upraviť lehotu na plnenie, aktuálne platné 3 dni nie je možné vždy dodržať, najmä v prípade doručenia rozhodnutia odvolacieho súdu pred víkendom alebo voľnými dňami. 	Z 	ČA 	Lehota bola predĺžená, a to ako kompromis pripomienok viacerých subjektov na 30 dní. 	
SLASPO 	K § 246 ods. 1  
V odseku 1 navrhujeme doplniť druhú vetu : 
"Ak strana procesne zavinila zastavenie konania, súd prizná náhradu trov konania protistrane. Ak sa však pre správanie žalovaného vzal späť návrh, ktorý bol podaný dôvodne, súd prizná náhradu trov žalobcovi." 
 	Z 	N 	Podľa predkladateľa je znenie zrejmé, netreba ho dopĺňať, procesné zavinenie je odjudikované. SLASPO sa zúčastnila prejednania pripomienok dňa 31.10.2014, SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 267 až 270 
Navrhujeme vypustiť ustanovenia upravujúce rozsudok pre zmeškanie žalobcu. 
Odôvodnenie : 
Rozsudok pre zmeškanie doterajšia úprava spájala len so žalovaným a jednalo sa o významný inštitút zrýchlenia sporov. Vychádza sa z filozofie „bdelým patrí právo“ a keďže žalobca už tým, že podal návrh na začatie konania prejavil záujem o uplatnenie tohto práva, nie je dôvod na to, aby v dôsledku zanedbania procesných úkonov, ktoré mu patria, bolo hmotnoprávne rozhodnuté proti nemu. 
 	Z 	N 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 285 
Nie je úplne zrejmé, ako má takéto obmedzenie prispieť k obrane spotrebiteľa. 

ad 1) nie je úplne jednoznačne upravené, čo to je zmena žaloby. § 131 síce hovorí, že je to aj rozšírenie už uplatneného práva, ale nie je jasné, či to zahŕňa napríklad aj opravu chybne, nepresne podanej žaloby atp., keďže, sa z návrhu javí, že odstránenie takejto chyby návrh takisto osobitne neupravuje a de facto je potom zmenou, 

ad 2) ak nie je prípustná zmena, bude navrhovateľ v takom prípade nútený si uplatniť svoje právo v prevyšujúcom rozsahu novou žalobou, čo určite nie je v prospech spotrebiteľa, keďže ho to vystavuje väčšiemu počtu sporov, súdnych poplatkov..., 

ad 3) prípadné ďalšie spory duplikujú vykonávané dokazovanie, trovy, súdne poplatky..., 

ad 4) nemožnosť rozšíriť žalobu nemá vplyv na uplatňovanie nedôvodných nárokov. Napr. prípadné premlčanie je možné namietnuť proti rozšíreniu žaloby rovnako, ako proti novej žalobe. 

Je preto otázne, či dané ustanovenie chráni spotrebiteľa a či posilňuje jeho postavenie. Naopak, máme za to, že zbytočnou reštrikciou komplikuje tak proces uplatnenia práva ako aj obrany proti jeho uplatneniu. 
 	O 	N 	Navrhovaná právna úprava zavádza úpravu, podľa ktorej si spotrebiteľ môže byť istý predmetom sporu po celú dobu konania. Ak si žalobca vopred dôkladne neuváži, aké nároky a či vôbec ich uplatní, nebude môcť tieto nároky počas konania meniť, nanajvýš môže žalobu zobrať späť. 	
SLASPO 	K § 292 až 296  
Je potrebné už vopred vyriešiť kompetenčný konflikt medzi NBS (novela zákona č. 747/2004 o dohľade nad finančným trhom, parlamentná tlač 1209 § 35e) a súdmi. Preferujeme, aby abstraktnú kontrolu neprijateľných zmluvných podmienok mali v kompetencii výlučne súdy. 

§ 35e návrhu zákona o dohľade 
(1) Národná banka Slovenska rozhodnutím zakáže dohliadanému subjektu 
a) nekalú obchodnú praktiku,42d) ktorá ešte nebola vykonaná, ale jej vykonanie bezprostredne hrozí, a to aj bez ohľadu na jej príčiny a bez ohľadu na vznik škody alebo spôsobenie iného následku finančným spotrebiteľom, 
b) používať neprijateľnú podmienku v neprospech finančného spotrebiteľa (ďalej len „neprijateľná podmienka“) v zmluve o poskytnutí finančnej služby ani dojednávať zmluvy s finančnými spotrebiteľmi obsahujúce neprijateľnú podmienku.42e) 
 	Z 	N 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 349 ods. 1 
Navrhujeme doplniť nové písmeno n), ktoré znie: 
"n) o uložení poriadkovej pokuty." 
Odôvodnenie: 
Navrhujeme doplniť písm. n), odvolanie by malo byť prípustné aj proti rozhodnutiu o uložení poriadkovej pokuty. Alebo bude uvedené rozhodnutie o poriadkovej pokute vydávané VSÚ a bude proti nemu prípustná sťažnosť? 
 	Z 	N 	Podľa návrhu predkladateľa by navrhovaná zmena mala za následok predĺženie konania a nepriseplo by to k požadovanej ochrane strán. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	§ 352 ods. 2 
Navrhujem doplniť druhú vetu, ktorá znie: 
"Uvedené neplatí, ak nároky, ktoré je intervenient povinný za stranu, na ktorej vystupuje, plniť druhej strane sporu podľa osobitného zákona; v takomto prípade je intervenient oprávnený podať odvolanie aj bez súhlasu strany, na ktorej intervenient vystupuje." 
Odôvodnenie" viď pripomienka k § 79. 
 	Z 	N 	Navrhované znenie odporuje novej koncepcii intervencie. Vzhľadom na právnu úpravu v § 81 a 82 sa postavenie intervenienta zlepšuje, keďže má voči strane možnosť namietať nesprávne vedenie sporu. Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 414 
Navrhujeme nové znenie: 
"§ 414. 
Dovolanie môže podať intervenient, ak spolu so stranou, na ktorej vystupoval, tvoril nerozlučné spoločenstvo, alebo ak v konaní išlo o nároky, ktoré je intervenient povinný za stranu, na ktorej vystupoval, plniť druhej strane sporu podľa osobitného zákona." 
Odôvodnenie" viď pripomienky k § 79. 
 	Z 	N 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom MS SR vysvetlilo svoju koncepciu, SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLASPO 	K § 390  
Navrhujeme nové znenie: 
"§ 390 
Žalobu na obnovu konania môže podať intervenient, ak tvoril so, na ktorej vystupoval, tvoril nerozlučné spoločenstvo, alebo ak v konaní išlo o nároky, ktoré je intervenient povinný za stranu, na ktorej vystupoval, plniť druhej strane sporu podľa osobitného zákona." 
Odôvodnenie: viď pripomienka k § 79. 	Z 	N 	Dňa 31.10.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, MS SR vysvetlila koncepciu a SLASPO ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
SLOVNAFT 	Článok 2, ods. 2 a 3 
Článok 2, ods. 2 a 3 CSP V zmysle článku 2, ods. 2 CSP „Právna istota je stav, v ktorom každý môže legitímne očakávať, že jeho spor bude rozhodnutý v súlade s ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít.“ Navrhujeme doplniť definíciu pojmu právna istota, napr. v tom zmysle, že právna istota je stav súladný so zákonom a ústavou, ktorý je v aplikačnej praxi potvrdený aj súdom. Takže spor má byť rozhodnutý nielen v súlade s rozhodovacou praxou súdov, ale aj v súlade so zákonom a ústavou. V zmysle článku 2, ods. 3 CSP „Ak sa spor na základe prihliadnutia k prípadným skutkovým a právnym osobitostiam prípadu rozhodne inak, každý má právo na dôkladné a presvedčivé odôvodnenie tohto odklonu.“ Zavádza sa teda viazanosť súdu súdnymi rozhodnutiami najvyšších súdnych autorít. Obávame sa, že znenie článku 2 ods. 3 CSP je nepresné, nakoľko je nedôvodné hovoriť o odklone od ustálenej rozhodovacej praxe, pokiaľ sú v prípade skutkové a právne osobitosti. O odklone je možné hovoriť iba vtedy, ak je rozhodnutý odlišne súdny spor s rovnakým alebo obdobným právnym základom. Ďalej sa obávame, že interpretácia, ktorá neumožňuje sudcovi na súde prvého stupňa či senátu na odvolacom súde, odklon od doterajšej judikatúry ani v prípade jasného odôvodnenia a vysporiadania sa s daným právnym názorom, by predstavovala zásah do nezávislosti sudcu konajúceho následne v obdobnej veci. V prípade, pokiaľ sa aplikácia ustálenej judikatúry v určitej veci bude javiť ako nie najvhodnejšia, zrejme by nepostačovalo ani ustanovenie § 43 CSP o tzv. veľkom senáte, nakoľko pokiaľ súd prvého i druhého stupňa budú s poukazom na vyššie citovaný článok 2 ods. 3 CSP povinní rozhodnúť v zmysle aktuálnej judikatúry, vec sa pred Najvyšší súd Slovenskej republiky (ďalej len „NS SR“) a teda ani pred veľký senát nemusí vôbec dostať. Ako nedostatočné sa na tieto účely javí i ustanovenie § 410 ods. 1 CSP. Toto podľa súčasného znenia síce pripúšťa dovolanie i v prípade, ak „má byť dovolacím súdom vyriešená právna otázka posúdená inak“, jednak však nie je zrejmé, v koho kompetencii bude posudzovať, že ide práve o takú otázku, t.j. o otázku, ktorá by mala byť vyriešená inak, a navyše, dané ustanovenie zrejme v žiadnom prípade neoprávňuje rozhodnúť inak už sudcu súdu prvého stupňa či odvolacieho súdu. Preto by bolo vhodné vypustiť slová „na základe prihliadnutia k prípadným skutkovým a právnym osobitostiam individuálneho prípadu“. Nami navrhované znenie čl. 2 ods. 2 a 3 CSP: „Právna istota je stav, v ktorom každý môže legitímne očakáva, že jeho spor bude rozhodnutý v súlade s ústavou a zákonom a ustálenou rozhodovacou praxou najvyšších súdnych autorít.“ „Ak sa spor rozhodne inak, každý má právo na dôkladné a presvedčivé odôvodnenie tohto odklonu.“ 	Z 	ČA 	Definíciu právnej istoty považuje predkladtaeľ za dostatočnú. Jej znenie bolo precizované. 
 	
SLOVNAFT 	Článok 5 
Článok 5 CSP V zmysle článku 5 CSP „Zjavné zneužitia práva nepožíva právnu ochranu. Súd môže odmietnuť a sankcionovať žaloby a iné procesné úkony...“ – v záujme určitosti navrhujeme v návrhu CSP uviesť spôsob, akým môže súd sankcionovať tieto procesné úkony. 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo precizované a sancie sú uvedené priamo v paragrafovom znení zákona. 
 	
SLOVNAFT 	§ 43  
§ 43 CSP (Veľký senát) Navrhujeme doplniť a vyšpecifikovať úlohu tzv. veľkého senátu – akým spôsobom má slúžiť zjednocovaniu judikatúry NS SR, v akom vzťahu budú jeho rozhodnutia s ostatnými rozhodnutiami NS SR, ich záväznosť a pod. aj v nadväznosti na pojem „ustálená rozhodovacia prax najvyšších súdnych autorít“ použitý v článku 2. ods. 3 CSP a povinnosť súdu odôvodniť odklon od „ustálenej rozhodovacej praxe“ v rozsudku podľa § 210 ods. 4 CSP. Zároveň navrhujeme zjednotiť terminológiu používanú v tejto súvislosti v ustanoveniach CSP. 	Z 	N 	Predkladateľ nepovažuje kódex za miesto pre technické vysvetľovanie inštitútov. Kódex obsahuje procesné ustanovenia. Ďalšie - doplňujúce ustanovenia môžu byť súčasťou podzákonných noriem. 
 	
SLOVNAFT 	§ 49  
§ 49 CSP (Konanie o námietke zaujatosti) V záujme vyváženosti oprávnení a zodpovednosti súdnej moci a poskytnutia záruk zákonnosti rozhodovania sporov navrhujeme doplniť a špecifikovať sankčné dôsledky pre nedodržanie stanovených lehôt súdu (tak aby ich nedodržanie bolo možné sankcionovať voči sudcom podľa osobitných predpisov o zodpovednosti sudcov). 	Z 	N 	Takéto sankcie nie je poterbné explicitne zavádzať, pretože sudca má povinnosť rozhodnúť v primeranom čase. Pri porušení tejto povinnosti môže byť sudca stíhaný podľa predpisov o disciplinárnej zodpovednosti 
 	
SLOVNAFT 	§ 53  
§ 53 CSP Navrhujeme upresniť čo sa rozumie „šikanóznou a zjavne bezdôvodnou námietkou zaujatosti“ a uviesť akou formou bude možné uložiť poriadkovú pokutu, či bude možné podať odvolanie voči rozhodnutiu o nej (neuvedené v § 349 CSP). Zároveň v záujme vyváženosti navrhujeme zvážiť možnosť sankcionovať aj sudcu, ktorý je vylúčený a neoznámi to neodkladne predsedovi súdu (§ 45 CSP). 	O 	N 	Požadovaná úprava vyplýva zo všeobecných ustanovení CSP. Možnosti sankcionovania sudcu vyplývajú z predpisov o disciplinárnej zodpovednosti sudcov. 
 	
SLOVNAFT 	§ 69 ods. 2 
§ 69 ods. 2 CSP (Procesné spoločenstvo) „Ak na jednej strane vystupuje viac ako desať subjektov, môže súd rozhodnúť, že za spoločenstvo bude konať len jeden subjekt. Ostatných poučí, že im nebude doručovať ďalšie rozhodnutia a predvolania na pojednávanie okrem návrhu na začatie konania a zmenu žaloby, ak do 15 dní od doručenia uznesenia neoznámia, že s takýmto postupom nesúhlasia.“ 
Nie je vhodné a že je vo svojej podstate i v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky, obmedzovať akoukoľvek lehotou právo subjektu súdneho konania konať v súdnom konaní za svoju osobu samostatne. Preto odporúčame v uvedenom článku neobmedzovať možnosť subjektu vysloviť nesúhlas s tam uvedeným postupom konkrétne stanovenou lehotou. Navrhované nové znenie § 69 ods. 2 CSP: „Ak na jednej strane vystupuje viac ako desať subjektov, môže súd rozhodnúť, že za spoločenstvo bude konať len jeden subjekt. Ostatných poučí, že im nebude doručovať ďalšie rozhodnutia a predvolania na pojednávanie okrem návrhu na začatie konania a zmenu žaloby. V prípade, ak subjekt doručí súdu nesúhlas s konaním iného subjektu za svoju osobu, koná opätovne sám za seba.“ 
 	O 	N 	Predkladateľ považuje úpravu za ústavokonformnú a z hľadiska hospodárnosti konania za optimálnu. 
 	
SLOVNAFT 	§ 96 
§ 96 CSP (Poriadkové opatrenia) Navrhujeme uviesť akou formou bude možné uložiť poriadkovú pokutu, či bude možné podať odvolanie proti tomuto rozhodnutiu, z akých dôvodov a pod. 	O 	N 	Vyplýva to zo všeobecných ustanovení zákona. 
 	
SLOVNAFT 	§ 107 
§ 107 CSP (Doručovanie) Z dôvodu zabránenia zneužitiu tohto ustanovenia a predlžovaniu konaní špekulatívnym spôsobom zo strany účastníka navrhujeme doplniť, dokedy je potrebné požiadať o odpustenie zmeškania lehoty, čo sa rozumie ospravedlniteľným dôvodom, či o tom rozhodne súd len na návrh a pod.; príp. uviesť odkaz na ustanovenie § 114 (Odpustenie zmeškania lehoty). 	O 	N 	Navrhované znenie je podľa názoru predkladateľa kazuistické. 
 	
SLOVNAFT 	§ 113 ods. 3  
§ 113 ods. 3 CSP (Počítanie lehôt) „Lehoty určené podľa týždňov, mesiacov alebo rokov sa končia uplynutím toho dňa, ktorý sa svojím označením zhoduje s dňom, keď došlo k skutočnosti určujúcej začiatok lehoty; ak ho v mesiaci niet, posledným dňom mesiaca. Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší nasledujúci pracovný deň.“ 
Hoci navrhované znenie § 113 ods. 3 CSP vychádza z dnes platného § 57 ods. 2 zákona č. 99/1963 Zb., Občianskeho súdneho poriadku (ďalej len „OSP“) považujeme za optimálne, aby bola posledná veta „Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší nasledujúci pracovný deň.“ uvedená v osobitnom odseku, aby neboli pochybnosti, že tam uvedený posun posledného dňa lehoty na najbližší pracovný deň sa vzťahuje nielen na lehoty určené podľa týždňov, mesiacov alebo rokov (spomenuté v prvej vete § 113 odsek 3 CSP), ale na všetky lehoty, t.j. i na lehoty určené podľa dní. T.j. posledná veta § 113 ods. 3 CSP by tvorila § 113 ods. 4 CSP a súčasný § 113 ods. 4 CSP by sa stal § 113 ods. 5 CSP. Navrhované nové znenie § 113 odsek 3 až 5 CSP: „(3) Lehoty určené podľa týždňov, mesiacov alebo rokov sa končia uplynutím toho dňa, ktorý sa svojím označením zhoduje s dňom, keď došlo k skutočnosti určujúcej začiatok lehoty; ak ho v mesiaci niet, posledným dňom mesiaca. (4) Ak koniec lehoty pripadne na sobotu, nedeľu alebo sviatok, je posledným dňom lehoty najbližší nasledujúci pracovný deň. (5) Lehota je zachovaná, ak sa v posledný deň lehoty urobí úkon na súde alebo sa podanie odovzdá orgánu, ktorý má povinnosť ho doručiť; to platí aj v prípade, že podanie urobené elektronickými prostriedkami je doručené mimo pracovnej doby.“ 
 	Z 	A 	 	
SLOVNAFT 	§ 116 ods. 1 
§ 116 ods. 1 CSP (Podanie) Z dôvodu zamedzenia dezinterpretácie navrhujeme objasniť pojem „skutočná vôľa strany“. 	Z 	N 	Nie je možné sformulovať legálnu definíciu tohto pojmu. Navrhované znenie korešponduje so zásadou vyjadrenou v Čl. 11. 
 	
SLOVNAFT 	§ 121 ods. 4  
§ 121 ods. 4 CSP (Náležitosti podania) V tejto súvislosti navrhujeme upraviť v súvisiacich predpisoch, či a akým spôsobom bude spoplatnené odvolanie voči uzneseniu o odmietnutí podania? 	O 	N 	Novelizácia súvisiacich predpisov sa uskutoční až v ďalších fázach legislatívneho procesu. 
 	
SLOVNAFT 	§ 125 ods. 1 
§ 125 ods. 1 CSP (Náležitosti žaloby) Navrhujeme upraviť nasledovne: „Fyzická osoba sa v žalobe označuje menom, priezviskom, adresou trvalého alebo prechodného pobytu, prípadne dátumom narodenia či iným identifikačným údajom.“ 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo prepracované. 
 	
SLOVNAFT 	§ 139  
§ 139 CSP (Zmier) Máme za to, že úprava inštitútu zmieru v tomto ustanovení nie je dostatočná, preto navrhujeme prevziať pôvodné znenie Občianskeho súdneho poriadku, o. i. z dôvodu absencie účinkov schváleného zmieru a možnosti jeho zrušenia. Zároveň navrhujeme doplniť nasledovné: „Schválený zmier doručí súd účastníkom na pojednávaní, na ktorom bol schválený a neprítomným účastníkom ho odošle najneskôr do troch dní.“ 	Z 	N 	Účinky schváleného zmieru vyplývajú zo všeobecnej úpravy (zmier sa schvaľuje rozsudkom keďže ide o rozhodnutie vo veci samej), podobne ako jeho doručovanie subjektom. Opakovanie týchto ustanovení nepokladá predkladateľ za účelné. 
 	
SLOVNAFT 	§ 142 
§ 142 CSP (Popretie skutkových tvrdení protistrany) Z dôvodu eliminácie rizika, že opomenutím výslovného popretia skutkového tvrdenia protistrany, stratí strana možnosť účinne namietať pravdivosť týchto tvrdení, navrhujeme doplniť povinnosť súdu upozorniť stranu, že ak výslovne nepoprie skutkové tvrdenia protistrany, budú sa považovať za nesporné. Zároveň by mal byť súd povinný vyjadriť sa k tomu, ktoré skutkové tvrdenia považuje za nesporné ešte pred ukončením dokazovania. 	Z 	N 	Súd má všeobecnú poučovaciu povinnosť voči subjektom. Naviac, pri zasielaní žaloby vyzýva súd stranu na vyjadrenie a predloženie dôkazov, súčasťou tejto výzvy je aj poučenie o možnosti neprihliadať na neskôr predložené dôkazy. Okrem toho je povinnosťou každého poznať zákon. 
 	
SLOVNAFT 	§ 144  
§ 144 CSP (Sudcovská koncentrácia konania) Z dôvodu obavy o možné zneužitie takto formulovaného ustanovenia navrhujeme výslovne zakotviť povinnosť súdu uviesť predbežné právne aj skutkové posúdenie veci, analogicky súčasnému zneniu § 118 ods. 2 OSP; avšak rozšírenú o právne posúdenie veci. Z dôvodu ochrany strán a hospodárnosti konania navrhujeme ustanoviť obligatórnu povinnosť súdu vyjadriť sa k právnemu aj skutkovému posúdeniu veci na základe predložených skutkových tvrdení a dôkazov s obligatórnou výzvou stranám, aby v lehote ním určenej predložili prostriedky procesného útoku a obrany.  	Z 	N 	Obligatórna povinnosť súdu uviesť ktoré skutkové tvrdenia sú medzi stranami sporné, ktoré skutkové tvrdenia považuje za nesporné, ktoré dôkazy vykoná, a ktoré dôkazy nevykoná a tiež predbežné právne posúdenie veci je zavedená pri predbežnom prejednaní sporu, prípadne po otvorení pojednávania. 
 	
SLOVNAFT 	§ 152 
§ 152 CSP (Skúmanie procesných podmienok) Navrhujeme prevziať pôvodné ustanovenia OSP týkajúce sa obligatórneho prerušenia konania a zastavenia konania z dôvodu začatého rozhodcovského konania resp. existencii platnej rozhodcovskej zmluvy. 	Z 	N 	Úprava postupu súdu, ak je daná právomoc rozhodcovského súdu je obsiahnutá v úvodných ustanoveniach o právomoci (§ 5 a nasl.). 
 	
SLOVNAFT 	§ 151  
§ 151 CSP (Všeobecná poučovacia povinnosť) Odporúčame zvážiť znenie tohto ustanovenia vo vzťahu k možnému odňatiu práva účastníkov na spravodlivý proces (diferenciácia účastníkov v závislosti od ich zastúpenia advokátom) a do ustanovenia § 151 ods. 1 CSP doplniť aj povinnosť súdu upozorniť predovšetkým na následky v navrhovanom znení § 144 CSP (ktoré však navrhujeme upraviť ako je vyššie uvedené). 	O 	ČA 	Ustanovenie bolo zásadne prepracované, predkladateľ sa však nestotožnil s výslovným zavedením povinnosti poučovať o povinnosti podľa § 144 CSP. Túto povinnosť pokrýva všeobecná poučovacia povinnosť. 
 	
SLOVNAFT 	§ 159 a nasl. 
§ 159 a nasl. CSP (Predbežné prejednanie sporu) V ustanoveniach týkajúcich sa predbežného prejednania sporu navrhujeme podrobne rozpracovať, v ktorých konkrétnych prípadoch môže súd rozhodnúť, že nenariadi predbežné prejednanie sporu. Prípadne upraviť znenie odseku nasledovne: „Súd nariadi pred prvým pojednávaním predbežné prejednanie sporu.“ Ohľadom predbežného právneho posúdenia uvedeného v § 162 (a aj § 172 ods. 2) CSP navrhujeme podrobne rozpracovať povahu predbežného právneho posúdenia veci, predovšetkým, či sa od neho môže súd počas priebehu konania odchýliť, ak áno za akých okolností, ďalej či je povinný takúto odchýlku a dôvod uviesť v odôvodnení rozhodnutia vo veci samej, aké procesné možnosti obrany má účastník konania v takomto prípade a pod.  	Z 	N 	Nariadenie predbežného prejednania sporu je fakultatívne. Predbežné právne posúdenie sporu nemôže byť pre súd záväzné, najmä pre jeho charakter predbežnosti, pretože ešte neboli vykonaná dôkazy a podobne. 
 	
SLOVNAFT 	§ 166 ods. 2 
§ 166 ods. 2 (Zaznamenávanie priebehu pojednávania...) Ustanovenie § 166 ods. 2 navrhujeme upraviť nasledovne: „V prípade, ak verejnosť nie je vylúčená z pojednávania, si môže priebeh pojednávania strana a jej zástupca zaznamenať pre vlastnú potrebu pomocou technických zariadení určených na zaznamenávanie zvuku; túto skutočnosť vopred oznámi súdu.“ 	Z 	ČA 	Uvedená úprava je zakotvená v ustanoveniach o pojednávaní. Tieto ustanovenia sa použijú aj na predbežné prejednanie sporu. 
 	
SLOVNAFT 	§ 169 ods. 2  
§ 169 ods. 2 (Nariadenie pojednávania) Navrhujeme predĺžiť čas na prípravu na pojednávanie na 5 pracovných dní a znenie upraviť nasledovne: „Predvolanie sa doručuje strane alebo jej zástupcovi tak, aby mali dostatok času na prípravu, spravidla najmenej päť pracovných dní pred dňom, keď sa má pojednávanie konať.“ 	Z 	N 	Ide o prebraté usatnovenie OSP, ktoré ani dnes v praxi nespôsobuje problémy. 
 	
SLOVNAFT 	§ 172 a nasl. 
§ 172 a nasl. (Prednesy strán na pojednávaní) V súlade s vyššie uvedenými pripomienkami navrhujeme výslovne zakotviť, za akých podmienok sa môže súd pri rozhodovaní odchýliť od predbežného právneho posúdenia veci a aké právne možnosti majú strany v prípade ak ich súd nedodrží a zosúladiť znenie ustanovenia § 144 CSP.  	Z 	N 	Takúto úpravu považuje predkladateľ za nadbytočnú. Strany majú právo predovšetkým podať opravný prostriedok, čo im zabezpečuje všeobecná právna úprava. 
 	
SLOVNAFT 	§ 174  
§ 174 (Dôvody odročenia pojednávania) Ustanovenie § 175 ods.1 navrhujeme doplniť nasledovne: „Súd rozhodne o odročení pojednávania neodkladne; o tom upovedomí tých, ktorí boli na pojednávanie predvolaní. Súd spravidla v upovedomení uvedie deň, keď sa bude konať nové pojednávanie. Súd pojednávanie odročí najviac o 30 dní.“  	Z 	N 	Limitovanie odročenia pojednávania na 30 dní podľa názoru predkladateľa nebude možné dodržať zakaždým. 
 	
SLOVNAFT 	§ 183 
§ 183 CSP (Hodnotenie ťažko preukázateľných skutočností) Odhad súdu pri určení hodnoty nároku navrhujeme podrobne vyšpecifikovať, prípadne podmienky určenia premietnuť do osobitných predpisov, napr. zákon o sudcoch a prísediacich. 	Z 	N 	Podľa princípu arbitrárneho poriadku, ktorý je nosným princípom CSP, súd posúdi výšku nárokov podľa vlastnej úvahy. Ustanovenie bolo presunuté do rubriky "trovy konania", čím prišlo k precizácii jeho systematického zaradenia. SLOVNAFT bol pozvaný na prerokovanie pripomienok, avšak sa ospravedlnil. 
 	
SLOVNAFT 	§ 204 a nasl.  
§ 204 a nasl. CSP (Rozsudok) V ustanovení § 209 ods. 2 – navrhujeme skrátiť lehotu na odročenie pojednávania na vyhlásenie rozsudku z 3 týždňov na 1 týždeň. 	Z 	N 	Lehota 3 týždňov bola upravená a zjednotená s lehotou 30 dní odo dňa vyhlásenia rozdsudku na vyhotovnenie a odoslanie rozsudku. 
 	
SLOVNAFT 	V ustanovení § 209 ods. 3 
V ustanovení § 209 ods. 3 – navrhujeme upraviť lehotu na oznámenie vyhlásenia rozsudku z 5 dní na päť pracovných dní.  	O 	N 	Predkladateľ nepovažuje predĺženie lehoty týmto spôsobom za vhodné. 
 	
SLOVNAFT 	§ 211  
V ustanovení § 211 – navrhujeme doplniť ustanovenia o nový odsek, v zmysle ktorého: „Súd doručí rozsudok, ktorý neobsahuje odôvodenie, stranám priamo na pojednávaní, neprítomným stranám ho odošle do 3 dní.“ 	Z 	N 	Uvedená úprava je obsiahnutá v § 213 ods. 3 (do 30 dní od jeho vyhlásenia) a v § 209 ods. 2 
 	
SLOVNAFT 	§ 213 ods. 3  
V ustanovení § 213 ods. 3 – navrhujeme skrátiť lehotu na vyhotovenie a zaslanie rozsudku z 30 dní na 10 dní.  	O 	N 	Táto lehota bola zjednotená s lehotou podľa § 209 ods. 2 
 	
SLOVNAFT 	§ 240 
§ 240 CSP (Sťažnosť) Navrhujeme upraviť právne možnosti účastníka konania napadnúť odvolaním uznesenie súdu o sťažnosti (ak súd sťažnosť odmietne alebo ak súd uznesenie zmení). 	Z 	N 	Nastavená koncepcia sleduje zrýchlenie konania pred súdom, za súčasného zabezpečenia subjektov konania. Zvolenej koncepcie sa predkladateľ pridržiava. 
 	
SLOVNAFT 	Tretia časť, prvá hlava 
Tretia časť, prvá hlava CSP (Skrátené konania a skrátené rozhodnutia) Navrhujeme doplniť úpravu z platného OSP - § 175 Zmenkový platobný rozkaz a šekový platobný rozkaz, ktorý bol v pripravovanej rekodifikácii vypustený. 
Navrhujeme doplniť Rozkaz na plnenie, ktorý sa spomína len v § 387 CSP pri žalobe na obnovu konania. 	Z 	N 	predkladateľ vypustil zmenkový platobný rozkaz a to najmä z dôvodu, že v spotrebiteľských veciach je zmenkový platobný rozkaz vylúčený a súd nemá možnosť zo zmenky zistiť, či ide o spotrebiteľa. 

Predkladateľ ku všetkým pripomienkam zároveň uvádza, že Slovnaft a.s. bol pozvaný na rozporové konanie na deň 31.10.2014 avšak sa ospravedlnil.  	
SLOVNAFT 	§ 253 
§ 253 CSP (Platobný rozkaz) V ustanovení § 253 ods. 2 CSP navrhujeme zvážiť zavedenie motivačnej sankcie pre súd, ak nevydá platobný rozkaz v lehote 10 pracovných dní od splnenia zákonných podmienok, napr. vrátenie časti súdneho poplatku navrhovateľovi, resp. iného mechanizmu zabezpečujúceho, aby lehoty pre súdy boli záväzné, nie len inštruktívne. 	Z 	N 	predkladateľ sa s navrhovaným nestotožňuje. Právny poriadok pozná iné mechanizmy na odškodnenie osôb ktoré boli poškodené nesprávnym úradným postupom.  	
SLOVNAFT 	§ 255 
§ 255 CSP (Odpor proti platobnému rozkazu) V ustanovení § 255 CSP navrhujeme doplniť osobitný odsek, v zmysle ktorého by platobný rozkaz súd nezrušil a platobný rozkaz by nadobudol právoplatnosť aj v prípade, ak by odporca síce podal proti platobnému rozkazu odpor, ale nezaplatil by súdny poplatok za podanie odporu; tak ako je to napríklad v prípade nezaplatenie súdneho poplatku za návrh na začatie konania, za podané dovolanie. Zmenu bude potrebné premietnuť aj do zákona o súdnych poplatkoch. 	Z 	N 	Uvedené je v rozpore s koncepciou návrhu. 	
SLOVNAFT 	§ 261 a nasl. 
§ 261 a nasl. CSP (Rozsudok pre zmeškanie žalovaného) V ustanovení § 263 CSP navrhujeme (v nadväznosti na § 211 CSP) doplniť nový odsek, v zmysle ktorého ak rozsudok nebude obsahovať odôvodnenie, súd rozsudok pre zmeškanie doručí prítomnej strane priamo na pojednávaní, neprítomnej strane ho odošle do 3 dní. 	Z 	N 	Rozsudok pre zmeškanie musí obsahovať stručnú identifikáciu procesného nároku a právny dôvod vydania rozsudku pre zmeškanie. Z uvedeného dôvodu nie je možné pripomienke vyhovieť.  	
SLOVNAFT 	§ 266 ods. 1 a ods. 3 
V ustanovení § 266 ods. 1 a ods. 3 CSP navrhujeme zosúladiť a zjednotiť lehotu, v ktorej je možné podať návrh na zrušenie rozsudku pre zmeškanie. 	Z 	A 	Predkladateľ ustanovenie precizoval.  	
SLOVNAFT 	§ 267 a nasl. 
§ 267 a nasl. CSP (Rozsudok pre zmeškanie žalobcu) V ustanovení § 268 CSP navrhujeme v nadväznosti na § 211 CSP doplniť nový odsek, v zmysle ktorého ak rozsudok nebude obsahovať odôvodnenie, súd rozsudok pre zmeškanie doručí prítomnej strane priamo na pojednávaní, neprítomnej strane ho odošle do 3 dní. 	Z 	N 	Rozsudok pre zmeškanie musí obsahovať stručnú identifikáciu procesného nároku a právny dôvod vydania rozsudku pre zmeškanie. Z uvedeného dôvodu nie je možné pripomienke vyhovieť.  	
SLOVNAFT 	§ 271 a nasl. 
§ 271 a nasl. CSP (Rozsudok pre uznanie nároku) V ustanovení § 275 CSP navrhujeme v nadväznosti na § 211 CSP doplniť nový odsek, v zmysle ktorého ak rozsudok nebude obsahovať odôvodnenie, súd rozsudok pre zmeškanie doručí prítomnej strane priamo na pojednávaní, neprítomnej strane ho odošle do 3 dní. 	Z 	N 	Rozsudok pre zmeškanie musí obsahovať stručnú identifikáciu procesného nároku a právny dôvod vydania rozsudku pre zmeškanie. Z uvedeného dôvodu nie je možné pripomienke vyhovieť.  	
SLOVNAFT 	§ 276 a nasl. 
§ 276 a nasl. CSP (Rozsudok pre vzdanie sa nároku) V ustanovení § 280 CSP navrhujeme v nadväznosti na § 211 CSP doplniť nový odsek, v zmysle ktorého ak rozsudok nebude obsahovať odôvodnenie, súd rozsudok pre zmeškanie doručí prítomnej strane priamo na pojednávaní, neprítomnej strane ho odošle do 3 dní. 	Z 	N 	Rozsudok pre zmeškanie musí obsahovať stručnú identifikáciu procesného nároku a právny dôvod vydania rozsudku pre zmeškanie. Z uvedeného dôvodu nie je možné pripomienke vyhovieť.  	
SLOVNAFT 	§ 281 až § 314  
§ 281 až § 314 CSP (Spory s ochranou slabšej strany) Z dôvodu možného protiústavného zakotvenia procesnej nerovnosti strán v dotknutých ustanoveniach CSP navrhujeme vypustiť ustanovenia § 290, § 304 ods. 1 a § 312 CSP, v zmysle ktorých sa ustanovenia o rozsudku pre zmeškanie nepoužijú, ak by mal byť rozsudok vydaných v neprospech tejto slabšej strany 	Z 	N 	Navrhované je v rozpore s koncepciou ochrany slabšej strany. V súčasnosti už prísna rovnosť strán v odôvodnených prípadoch neexistuje, čo vyplýva aj z judikatúry.  	
SLOVNAFT 	§ 286, § 302 a § 310  
Navrhujeme vypustiť § 286, § 302 a § 310 CSP, v zmysle ktorých môže súd vykonať aj tie dôkazy, ktoré slabšia strana nenavrhla. Podľa nášho názoru je rovnoprávne postavenie účastníkov v tomto prípade výrazne narušené, pričom je postačujúce ponechanie výraznejšej osobitnej poučovanej povinnosti súdu v zmysle § 283, § 300, § 309.  	Z 	N 	Navrhované je v rozpore s koncepciou ochrany slabšej strany.  	
SLOVNAFT 	§ 287, § 303 a § 311, 
Navrhujeme zmeniť § 287, § 303 a § 311, v zmysle ktorých len slabšia strana môže označiť a predložiť dôkazy najneskôr do vyhlásenia rozhodnutia vo veci samej, nasledovne: „Zmluvné strany môžu predložiť alebo označiť všetky skutočnosti a dôkazy na preukázanie svojich tvrdení najneskôr do vyhlásenia rozhodnutia vo veci samej.“ 	Z 	N 	Pojem "Zmluvné strany" je hmotnoprávny a nie procesnoprávny. Navyše navrhované je v rozpore s koncepciou ochrany slabšej strany.  	
SLOVNAFT 	§ 305 
Ustanovenie § 305 CSP navrhujeme zmeniť nasledovne: „Pojednávanie netreba nariadiť, ak s tým strany súhlasia“.  	O 	N 	Navrhované je proti koncepcii ochrany slabšej strany. 	
SLOVNAFT 	§ 307 
V ustanovení § 307 CSP navrhujeme exaktnú definíciu „iných obdobných vzťahov“, ktoré by mali pre účely občianskeho súdneho poriadku patriť pod pojem „pracovnoprávny spor“. 	Z 	A 	ustanovenie bolo precizované v zmysle hmotnoprávnych predpisov.  	
SLOVNAFT 	§ 314 
V ustanovení § 314 CSP navrhujeme vypustiť ods. 2, v zmysle ktorého v pracovnoprávnych sporoch „súd nie je viazaný žalobným návrhom a môže prisúdiť viac ako bolo žalobou uplatnené“. 	Z 	N 	Navrhované je proti koncepcii ochrany slabšej strany.  	
SLOVNAFT 	§315 až §346  
§315 až §346 CSP (Neodkladné, zabezpečovacie a iné opatrenia súdu) 
V ustanovení § 318 ods. 1 CSP navrhujeme upraviť „K návrhu musí navrhovateľ pripojiť listiny, na ktoré odkazuje (alebo „na ktoré sa odvoláva“). 
 	O 	N 	návrh na vydanie neodkladného opatrenia musí okrem iného obsahovať všetky náležitosti žaloby a všeobecnou náležitosťou žaloby je i označenie dôkazov.  	
SLOVNAFT 	§ 323 ods. 3  
Navrhujeme preveriť správnosť systematického zaradenia ustanovenia § 323 ods. 3 CSP - v súčasne platnom OSP je toto právo žalobcu uvedené v časti o rozsudku § 155 ods. 4 OSP. 	O 	A 	ustanovenia boli zaradené systematicky správne.  	
SLOVNAFT 	§ 325 ods. 2 
V ustanovení § 325 ods. 2 CSP navrhujeme v prípade neodkladného opatrenia podľa § 316 ods. 2, písm. e) CSP vzhľadom na § 320 ods. 2 posledná veta CSP, aby v záujme zosúladenia právnej úpravy lehota na vyhotovenie rozhodnutia o nariadení tohto neodkladného opatrenia vzhľadom na chránený záujem bola kratšia ako 3 dni, najviac 48 hod.  	Z 	ČA 	vykonateľnosť sa viaže už na jeho vyhlásenie, preto nie je potrebné čakať na doručenie.  	
SLOVNAFT 	§ 335  
Pri ustanovení § 335 CSP navrhujeme zvážiť, či právny záujem na ochrane veriteľa prostriedkami civilného procesu prevažuje nad ochranou vlastníckeho práva; a v takom prípade podrobnejšie rozpracovať a stanoviť podmienky pre vydanie zabezpečovacieho opatrenia tak, aby sa zabránilo šikanóznym zabezpečovacím opatreniam. Obávame sa, že následná zodpovednosť navrhovateľa podľa § 343 a nasl. CSP už nemusí postačovať na reparáciu vzniknutej ujmy. 	Z 	N 	Súd musí vyhodnotiť skutočnosti uvedené v návrhu na vydanie neodkladného opatrenia a len v prípade, že je návrh odôvodnený, neodkladné opatrenie vydá.  	
SLOVNAFT 	§ 343 ods. 1  
Ustanovenie § 343 ods. 1 CSP rozlišuje pojmy škoda a ujma, avšak nedefinuje ich (zrejme budú definované v hmotných predpisoch). Ustanovenie § 343 ods. 4 CSP stanovuje, že „právoplatne priznaná náhrada ujmy sa uspokojí zo zábezpeky.....“, avšak pojem „škoda“ v tomto ustanovení absentuje. Vzhľadom na ustanovenie § 343 ods. 1 navrhujeme ustanovenie ods. 4 doplniť aj o náhradu škody. 	Z 	A 	používanie pojmov "škoda" a "ujma" bolo zjednotené 	
SLOVNAFT 	§ 344 
V ustanovení § 344 CSP vzhľadom na ustanovenie § 343 ods. 1 navrhujeme doplniť o pojem „škoda“. 	O 	A 	 	
SLOVNAFT 	§ 347 a nasl. 
§ 347 a nasl. CSP (Odvolanie) V ustanovení § 348 CSP navrhujeme zvážiť ponechanie možnosti odvolania pre nezákonne vydaný rozsudok pre zmeškanie, uznanie alebo vzdanie sa nároku, v opačnom prípade neexistuje žiadna procesná obrana dotknutej strany. 	Z 	A 	Predkladateľ zaviedol prípustnosť odvolania nasledovne: 

Odvolanie nie je prípustné proti rozsudku 
a) vydanému na základe uznania alebo vzdania sa nároku, okrem prípadov odvolania podaného z dôvodu, že neboli splnené podmienky na vydanie takého rozhodnutia, 
b) pre zmeškanie, okrem prípadov odvolania podaného z dôvodu, že neboli splnené podmienky na vydanie takého rozhodnutia 	
SLOVNAFT 	§ 357 ods. 1, písm. g) 
V ustanovení § 357 ods. 1, písm. g) CSP navrhujeme doplniť ako odvolací dôvod, že sú prípustné ďalšie prostriedky procesnej obrany/útoku, ktoré neboli uplatnené nielen z dôvodov v § 358 (Novoty v odvolacom konaní), ale aj z dôvodu, že ich strana neuplatnila z dôvodu, že sa javili nepotrebné vzhľadom na predbežné právne a skutkové posúdenie veci súdom, od ktorého sa súd v rozhodnutí odchýlil.  	Z 	N 	Predkladateľ sa s uvedeným nestotožnil. Katalóg odvolacích dôvodov považuje za dostatočný.  	
SLOVNAFT 	§ 349 
Za predpokladu taxatívneho výpočtu uznesení, voči ktorým je prípustné odvolanie, je v ustanovení § 349 CSP potrebné dôkladne zvážiť či je katalóg uznesení tu uvedený postačujúci.  	O 	A 	Predkladateľ rozšíril katalóg uznesení, voči ktorým možno podať odvolanie (uznesenie o nároku na náhradu trov konania a uznesenie o prerušení konania podľa § 153 ods. 1 písm. a) a § 155) 
 	
SLOVNAFT 	§ 369  
V ustanovení § 369 CSP navrhujeme uviesť lehotu na predloženie veci odvolaciemu súdu, napr. 30 dní, aby sa zamedzilo prieťahom v konaní. 	Z 	N 	Predkladateľ sa v návrhu zákona zámerne vyhýba lehotám, ktoré v konkrétnych prípadoch aj tak neprispievajú k zrýchleniu konania. 	
SLOVNAFT 	§ 380 - 382 
V ustanoveniach § 380 - 382 CSP navrhujeme prehodnotiť aplikáciu kasačného a apelačného princípu v záujme zabránenia opakovaným revíziám toho istého rozhodnutia z rôznych formálnych dôvodov. Úpravou a rozšírením možností (meritórneho) preskúmania prvostupňového rozhodnutia odvolacím súdom by sa dosiahlo zrýchlenie zefektívnenie súdneho konania. V odvolacom konaní by malo byť dôsledne zabezpečené odstránenie všetkých vád prvostupňového konania tak, aby sa predišlo opakovanému konaniu pred odvolacím súdom výlučne z dôvodov formálnych pochybení. Za účelom zefektívnenia konania navrhujeme zakotviť povinnosť odvolacieho súdu v rámci uvedenia záväzného právneho názoru povinnosť vyjadriť sa aj k hmotnoprávnemu posúdeniu veci, ak by rozhodnutie malo byť zrušené len z dôvodov procesných nedostatkov.  	Z 	N 	Predkladateľ zotrváva na navrhovanej koncepcii.  	
SLOVNAFT 	§ 385  
V ustanovení § 385 CSP navrhujeme upraviť aj povinnosť odvolacieho rozhodnúť o trovách konania v prípade potvrdenia rozhodnutia. 	O 	N 	Odvolací súd vždy rozhoduje o trovách odvolacieho konania. Uvedené vyplýva z ods. 1 predmetného ustanovenia.  	
SLOVNAFT 	§ 392 
V ustanovení § 392 CSP stanovená subjektívna lehota začína plynúť odkedy sa ten, kto obnovu navrhuje, mohol dozvedieť – v súčasne platnom § 230 ods. 1 OSP je stanovená od momentu, kedy sa dozvedel – potrebné preveriť či ide o úmyselnú zmenu alebo chybu v písaní.  	O 	A 	Predkladateľ znenie ustanovenia preveril - ide o úmyselnú zmenu.  	
SLOVNAFT 	§ 401 ods. 2 a § 404 ods. 2 
V ustanovení § 401 ods. 2 a § 404 ods. 2 CSP je upravený vo vzťahu k obnove konania nový inštitút „odkladu právnych účinkov napadnutého rozhodnutia“ – navrhujeme špecifikovať čo sa pod týmto pojmom rozumie, keďže odklad vykonateľnosti je upravený osobitne. 	Z 	ČA 	V zmysle uvedenej pripomienky bolo ustanovenie precizované. 	
SLOVNAFT 	§ 408 a nasl. 
§ 408 a nasl. CSP (Dovolanie) Nie je zrejmé, či dôvody subsumované v zásahu do práva na spravodlivý proces v ustanovení § 409 písm. f) CSP budú zahŕňať napr. aj nesprávne právne posúdenie veci v súlade s § 241 ods. 2 písm. c) OSP.  	Z 	ČA 	Predkladateľ ustanovenie§ 409 písm. f precizoval nasledovne: "súd nesprávnym procesným postupom znemožnil strane, aby uskutočňovala jej patriace procesné práva, v takej miere, že došlo k porušeniu práva na spravodlivý proces." T.z. dôvodom na podanie dovolania budú len také procesné vady, ktoré znamenali porušenie práva na spravodlivý proces.  	
SLOVNAFT 	§ 437 
K navrhovanému zneniu § 437 CSP zastávame názor, že pokiaľ je dovolanie dôvodné, pre hospodárnosť konania (najmä s ohľadom na dobu, počas ktorej v súčasnosti NS SR rozhoduje o dovolaní, čo je v priemere 1,5 roka, podľa našich skúseností) je namieste upraviť toto ustanovenie tak, aby z neho vyplývala prioritná povinnosť dovolacieho súdu rozhodnúť s konečnou platnosťou prejednávanú vec zmenou napadnutého rozhodnutia. Subsidiárne môže NS SR napadnuté rozhodnutie zrušiť a vec vrátiť odvolaciemu súdu iba v prípade, že zistené vady konania spôsobujú takú mieru nepreskúmateľnosti napadnutého rozhodnutia, že NS SR nevie na prejednávanú vec ustáliť právny názor. Vzhľadom k vyššie uvedenému by sme radi vyjadrili presvedčenie, že po zohľadnení vznesených pripomienok zo strany odbornej verejnosti a sprecizovaní navrhovaného znenia zákona, bude Civilný sporový poriadok schválený v takej podobe, ktorá bude predstavovať záruku hospodárneho, efektívneho a predovšetkým spravodlivého a nezávislého rozhodovania sporov v Slovenskej republike. 	Z 	N 	Vzhľadom na obmedzené zákonné možnosti dokazovania na dovolacom súde nie je NSSR zásadne dotovaný právomocou spor meritórne rozhodnúť.  	
ÚOOÚ 	§ 125 ods. 1:  
K § 125 ods. 1: Navrhujeme, aby bolo predmetné ustanovenie doplnené tak, aby na bežnú identifikáciu postačovali osobné údaje titul, meno, priezvisko, adresa trvalého pobytu, dátum narodenia a iba v prípade nevyhnutnosti (potreby) iný identifikačný údaj. 

Odôvodnenie: V zmysle § 6 ods. 2 písm. d) zákona č. 122/2013 Z. z. o ochrane osobných údajov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 84/2014 Z. z. je prevádzkovateľ povinný zabezpečiť, aby sa spracúvali len také osobné údaje, ktoré svojim rozsahom a obsahom zodpovedajú účelu ich spracúvania a sú nevyhnutné na jeho dosiahnutie. Pre presnú identifikáciu fyzických osôb v žalobe v bežných prípadoch postačuje titul, meno, priezvisko, adresa trvalého pobytu a dátum narodenia. Použitie ďalších osobných údajov, napr. rodného čísla, by malo byť podmienené špecifickými okolnosťami individuálnych prípadov. 
 	O 	A 	Iný identifikačný údaj sa uvádza, ak to vyžadujú konkrétne okolnosti (osoby s rovnakým menom a rovnakou adresou trvalého pobytu) - legislatívne vyjadrené "prípadne". 
 	
ÚOOÚ 	K navrhovanému materiálu ako celku 
K navrhovanému materiálu ako celku: Navrhujeme, aby podzákonné právne normy vychádzajúce z navrhovaného materiálu nešli svojím rozsahom (najmä pokiaľ ide o spracúvané osobné údaje fyzických osôb) nad rámec navrhovaného materiálu. 

Odôvodnenie: Odôvodnenie: Podľa § 10 ods. 2 zákona č. 122/2013 Z. z. „Prevádzkovateľ ďalej spracúva osobné údaje bez súhlasu dotknutej osoby, ak účel spracúvania osobných údajov, okruh dotknutých osôb a zoznam osobných údajov ustanovuje osobitný zákon. Prevádzkovateľ spracúva osobné údaje len v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanovuje osobitný zákon. Spracúvané osobné údaje možno z informačného systému poskytnúť, sprístupniť alebo zverejniť len vtedy, ak osobitný zákon ustanovuje účel poskytovania, sprístupňovania alebo zverejňovania, zoznam osobných údajov, ktoré možno poskytnúť, sprístupniť alebo zverejniť, ako aj tretie strany, ktorým sa osobné údaje poskytujú, prípadne okruh príjemcov, ktorým sa osobné údaje sprístupňujú, ak tento zákon neustanovuje inak.“. Spracúvanie osobných údajov musí byť upravené právnou normou so silou zákona, nie podzákonnou právnou normou. 
 	O 	A 	Podzákonné normy svojou povahou nesmú prekračovať zákonné pravidlá. Pri ich tvorbe bude MS SR postupovať v súčinnosti s dotknutými subjetkami. 
 	
SIS 	§ 84 ods. 3 
V § 84 ods. 3 druhá veta znie: 
„To neplatí, ak zástupca strany podľa odseku 1 má vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa a strana je jeho blízkou osobou alebo zamestnávateľom.“. 
Odôvodnenie: 
Cieľom pripomienky je zachovanie možnosti strán nechať sa zastupovať v predmetných konaniach svojimi zamestnancami, ktorí majú vysokoškolské právnické vzdelanie druhého stupňa. V prípade ponechania pôvodného znenia dotknutého ustanovenia budú musieť aj orgány verejnej správy využívať na zastupovanie advokátov, čo spôsobí nárast rozpočtových výdavkov a proces výberu právnych zástupcov môže spôsobiť prieťahy v konaní. 
 	Z 	ČA 	MS SR pripomienku akceptovalo tak, že v spoločnom ustanovení sa vyjadrí požadované zdôraznenie rešpektovania špeciálnych zákonov. Rovnako sa podrobnosti uvedú vo všeobecne záväznom právnom predpise, ktorý vydá ministerstvo. Vysvetlí sa v dôvodovej správe. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, SIS s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
 	
SIS 	§ 92 ods. 1 
V § 92 ods. 1 sa bodka na konci nahrádza bodkočiarkou a vkladá sa text „ak je jednou zo strán Slovenská informačná služba, zvukový záznam sa vyhotovuje a spracúva spôsobom, ktorý neumožní identifikáciu príslušníkov Slovenskej informačnej služby.“. 
Odôvodnenie: 
Slovenská informačná služba a jej príslušníci plnia úlohy na úseku ochrany ústavného zriadenia, vnútorného poriadku a bezpečnosti Slovenskej republiky. V nadväznosti na tento špecifický charakter činnosti Slovenskej informačnej služby je nevyhnutné, aby príslušníkom, ktorý bol poskytnutý potrebný stupeň ochrany. Z uvedeného dôvodu príslušník svoju príslušnosť k Slovenskej informačnej službe preukazuje služobným preukazom s evidenčným číslom a nie je povinný oznámiť svoje meno, priezvisko, funkciu ani hodnosť. Potreba ochrany utajovania totožnosti príslušníkov je vyjadrená v bode 115 Zoznamu utajovaných skutočností Slovenskej informačnej služby, podľa ktorého sú osobné údaje príslušníkov v spojení s údajmi osvedčujúcimi ich príslušnosť k Slovenskej informačnej službe utajovanou skutočnosťou stupňa utajenia Vyhradené, a to aj po skončení služobného pomeru. Podľa legálnej definície ustanovenej v § 4 ods. 1 zákona č. 122/2013 Z. z. o ochrane osobných údajov a o zmene a doplnení niektorých zákonov sa osobnými údajmi rozumejú údaje týkajúce sa určenej alebo určiteľnej fyzickej osoby, pričom takou osobou je osoba, ktorú možno určiť priamo alebo nepriamo, najmä na základe všeobecne použiteľného identifikátora alebo na základe jednej či viacerých charakteristík alebo znakov, ktoré tvoria jej fyzickú, fyziologickú, psychickú, mentálnu, ekonomickú, kultúrnu alebo sociálnu identitu. 
V prípade vyhotovovania zvukových záznamov o priebehu pojednávania spôsobom umožňujúcim identifikáciu príslušníkov Slovenskej informačnej služby by došlo k trvalému zaznamenaniu hlasového prejavu alebo iných znakov, ktoré tvoria fyzickú, fyziologickú, psychickú, mentálnu, ekonomickú, kultúrnu alebo sociálnu identitu príslušníka v spojitosti s jeho príslušnosťou k Slovenskej informačnej služby, čím by mohlo dôjsť k ohrozeniu plnenia jeho služobných úloh, čo by v konečnom dôsledku mohlo výraznou mierou poškodiť alebo ohroziť záujmy Slovenskej republiky. 
 	Z 	ČA 	MS SR pripomienku akceptovalo tak, že v spoločnom ustanovení sa vyjadrí požadované zdôraznenie rešpektovania špeciálnych zákonov. Rovnako sa podrobnosti uvedú vo všeobecne záväznom právnom predpise, ktorý vydá ministerstvo. Vysvetlí sa v dôvodovej správe. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, SIS s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
 	
SIS 	§ 167 ods. 2 
V § 167 ods. 2 druhá veta znie: 
„Verejnosť možno pre celé pojednávanie alebo pre jeho časť vylúčiť, len ak by verejné prejednanie sporu ohrozilo ochranu skutočností chránených podľa osobitného zákona,x) obchodné tajomstvo, dôležitý záujem strany alebo svedka.“. 
Text k poznámke pod čiarou č. X znie: 
„x) zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších zákonov, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 171/1993 Z. z. o Policajnom zbore v znení neskorších zákonov, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov, zákon č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnené niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 
Odôvodnenie: 
Cieľom predmetnej zmeny ust. § 167 ods. 2 je precizácia textu spôsobom, ktorý v konaní pred súdom v dostatočnej miere zabezpečí ochranu tých skutočnosti, ktoré sú chránené podľa osobitných zákonov, pretože spoločenský záujem na ich ochrane prevažuje nad záujmom spoločnosti na verejnosti súdneho konania. 
 	Z 	A 	MS SR pripomienku akceptovalo tak, že sa v tomto ustanovení zavádza legislatívna skratka pre chránené údaje a v spoločnom ustanovení sa vyjadrilo požadované zdôraznenie rešpektovania špeciálnych zákonov. SIS s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
 	
SIS 	§ 189 ods. 2 
V § 189 ods. 2 v druhej vete sa bodka na konci nahrádza bodkočiarkou a pripája sa text „ustanovenia osobitného prepisu tým nie sú dotknuté.y)“. 
Text k poznámke pod čiarou y znie: 
„y) Zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov.“. 
Odôvodnenie: 
Cieľom pripomienky je zachovanie ochrany utajovaných skutočností v konaní, v ktorom strana navrhne výsluch svedka, ktorého osobné údaje sú v spojení s údajmi osvedčujúcimi jeho príslušnosť k Slovenskej informačnej službe alebo Vojenskému spravodajstvu utajovanou skutočnosťou. 

 	Z 	A 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie k tejto pripomienke, MS SR znenie precizovalo, SIS s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 
 	
SNSLP 	k § 19 
Navrhujeme doplniť ustanovenie § 19 písm. e), ktoré by znelo: "má adresu trvalého pobytu, sídlo alebo v prípade zahraničnej právnickej osoby organizačnú zložku žalobca, ak ide o konanie v antidiskriminačných sporoch." 
Odôvodnenie: Návrh zohľadní aj prípady, keď je žalobcom (diskriminovanou osobou) právnická osoba 
 	O 	A 	 	
SNSLP 	k § 178 
V § 178 ods. 1) navrhujeme tento odsek doplniť o: 
„Za dôkaz môže slúžiť všetko, čo môže prispieť k náležitému objasneniu veci a predovšetkým to, čo sa získalo zákonným spôsobom z dôkazných prostriedkov.“ 

Odôvodnenie: V súlade s pripravovanou právnou úpravou je vhodné v uvedenom ustanovení výslovne zakotviť výnimku zo zásady legality. Viazanosť súdu zákonom je síce vyjadrená v článku 16, no zároveň z osobitnej časti dôvodovej správy k tomuto článku, vyplýva odôvodnenosť postupu mimo rámca prinípu legality, a to konkrétne z tzv. testu proporcionality vzájomne kolidujúcich ústavných práv. Súd však musí takéto použitie dôkazného prostriedku odôvodniť tým, že právo na ochranu osobnosti konkrétneho subjektu je v danom prípade proporčne slabšie oproti tomu ústavnému právu, ktorého porušenie sa má takto získaným dôkazným prostriedkom preukázať. Prípustnosť použitia dôkazného prostriedku, ktorý nebol získaný v súlade so zákonom podporuje aj bohatá judikatúra súdov. Považujeme za obzvlášť dôležité upraviť navrhované ustanovenie § 178 ods. 1 civilného sporového poriadku a doplniť ho v súlade s vyššie uvedeným, a to tak aby nedochádzalo k problematickému výkladu tohto ustanovenia súdmi. 
 	O 	N 	Predkladateľ zotrváva na princípe zákonnosti pri vykonávaní dôkazov. V článku 16 je upravený postup, ak má súd rozhodnúť, ktorému z porušených práva poskytne ochranu. 	
SNSLP 	k § 245 
Za § 245 doplniť ustanovenie „Ak rozhodnutie o výške plnenia závisí len od úvahy súdu, za úspech vo veci sa považuje aj rozdiel medzi uplatňovanou a priznanou výškou nároku“. 

Odôvodnenie: V rozhodovacej praxi sa stáva, že súdy síce konštatujú, že došlo k diskriminácii žalobcu a priznajú primerané zadosťučinenie vo forme ospravedlnenia, no žalobu v časti, ktorou žalobca žiadal náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch, zamietnu, resp. náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch priznajú oproti požadovanej výške len čiastočne, čo tvorí základ pre nepriznanie náhrady trov. Pokiaľ súd vyhovie žalobe čo do základu, t.j. že konaním žalovaného došlo k diskriminácii žalobcu a prizná im morálnu satisfakciu za tento zásah, je možné považovať ho za úspešnú stranu v konaní. 
 	O 	A 	V zmysle dohody na prejednaní pripomienok 6.11.2014 s pripomienkujúcim subjektom bola v tomto zmysle upresnená dôvodová správa.  	
SNSLP 	k § 299 
V § 299 navrhujeme nové znenie: „Strana sa môže dať v antidiskriminačnom spore zastupovať 
a) Slovenským národným strediskom pre ľudské práva alebo 
b) právnickou osobou, ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou.” 
Odôvodnenie: Navrhovaná zmena reflektuje na ustanovenie antidiskriminačného zákona, ktorý v §10 ods. 1 dáva účastníkovi konania vo veciach porušenia zásady rovnakého zaobchádzania možnosť dať sa zastúpiť aj právnickou osobou, ktorej takéto oprávnenie priznáva osobitný zákon, alebo ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou. Požiadavka, aby bolo možné zastupovanie diskriminovaných osôb mimovádnymi organizáciami, pritom vyplýva aj z európskych antidiskriminačných smerníc (napr. 2006/54/ES, 2004/113/ES, 2000/43/ES, 2000/78/EHS ). 
 	Z 	A 	Na prejednaní pripomienok dňa 6.11.2014 bola dohodnutá formulácia: "sobou oprávnenou na zastupovanie podľa predpisov o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou".  	
SNSLP 	k § 301 
Za § 301 navrhujeme vložiť nový § 301a v znení: 
,,V antidiskriminačnom spore sa požiadavky na prostriedky procesného útoku a prostriedky procesnej obrany spravujú antidiskriminačným zákonom.“ 
Za ustanovenie § 301 navrhujeme vložiť poznámku pod čiaru v znení: 
„§11 ods. 2 zákona č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (antidiskriminačný zákon).“ 
Odôvodnenie: Inštitút preneseného dôkazného bremena upravený v § 11 ods. 2 antidiskriminačného zákona je dôležitým nástrojom v boji proti diskriminácii a zároveň určitým špecifikom antidiskriminačných súdnych sporov, preto považujeme za dôležité poukázať na jeho existenciu aj v civilnom sporovom poriadku 
 	Z 	ČA 	v § 306 doplnený odkaz na antidiskriminačný zákon - Ustanovenia tohto zákona sa použijú, ak predpisy o rovnakom zaobchádzaní a o ochrane pred diskrimináciou neustanovujú inak. Riešenie bolo dohodnuté na prejednaní pripomienok dňa 6.11.2014. 	
SNSLP 	k § 418 
Navrhujeme doplniť do § 418 nový odsek písm. c) v znení: 
c) v sporoch s ochranou slabšej strany podľa druhej hlavy tretej časti, ak je dovolateľ zastúpený právnickou osobou založenou alebo zriadenou na ochranu spotrebiteľa, právnickou osobou, ktorej cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou, Slovenským národným strediskom pre ľudské práva alebo odborovou organizáciou a osoba, ktorá za ňu koná alebo jej zamestnanec má právnické vzdelanie druhého stupňa. 

Odôvodnenie: Ustanovenia § 83 ods. 3 navrhovanej právnej úpravy pri inštitúte zastúpenia uvádza, že zástupcom môže byť aj fyzická osoba a v sporoch s ochranou slabšej strany podľa druhej hlavy tretej časti aj právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa, Slovenské národné stredisko pre ľudské práva alebo odborová organizácia. Zásadná pripomienka k ustanovenia § 299 navrhuje doplnenie oprávnených subjektov pri antidiskriminačných sporoch o právnické osoby, ktorých cieľom činnosti alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou. V súlade s takouto úpravou zastupovania v sporoch s ochranou slabšej strany, s cieľom naplnenia účelu procesnej ochrany osôb v postavení slabšej strany a zefektívneniu využitia inštitútu opravného prostriedku dovolania, navrhujeme doplniť medzi výnimku z obligatórneho zastúpenia advokátom práve prípady, kedy je v konaniach predchádzajúcich dovolaniu osoba zastúpená uvedenými subjektmi. Dotknuté subjekty sa na zastupovanie osôb v predmetných konaniach priamo špecializujú a možno dôvodne predpokladať, že majú dostatočné skúsenosti a expertízu na zastupovanie osôb nielen v prvostupňovom konaní, odvolacom konaní a aj v dovolacom konaní. 

Za problematické sa v súvislosti s obligatórnym zastúpením advokátom aj v takýchto prípadoch zároveň javí skutočnosť, že za predpokladu, ak bola v predchádzajúcom konaní osoba zastúpená niektorým z uvedených subjektov, lehota na podanie dovolania (t.j. 2 mesiace od doručenia rozhodnutia odvolacieho súdu oprávnenému subjektu) sa stáva zároveň stane lehotou, v rámci ktorej sa musí osoba v postavení slabšej strany obrátiť na advokáta, ktorý sa následne v krátkom čase musí oboznámiť so samotným sporom a predchádzajúcim konaním. Takáto úprava ohrozuje a znefunkčňuje samotné konanie, inštitút možného zastúpenia dotknutými oprávnenými subjektmi a teda právnu ochranu poskytovanú osobám v sporoch s postavením slabšej strany, ako aj využitie opravného prostriedku dovolania v takýchto sporoch. Zároveň sa problematickým javí aj finančná nákladnosť právneho zastúpenia advokátom v dovolacom konaní, ktorú si mnohokrát osoby v postavení slabšej strany objektívne nemôžu dovoliť znášať (čo je nepochybne významným dôvodom, prečo sa v konaní dajú zastupovať práve niektorým z dotknutých subjektov). V prípade, ak by v dovolacom konaní vznikla potreba vynakladať podstatne zvýšené náklady na právne zastupovanie, predstavovalo by to prekážku pri domáhaní sa ochrany svojich práv pre žalobcov a žalobkyne v sporoch s ochranou slabšej strany. 
 	Z 	A 	ustanovenie bolo zmenené v zmysle pripomienky. 	
SNSLP 	k § 298 
Prip. Z. 
Navrhujeme nasledovné znenie § 298: 
,,Antidiskriminačný spor je spor vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania podľa antidiskriminačného zákona.“ 
Odôvodnenie: Toto znenie naznačuje terminológiu antidiskriminačného zákona, ktorý používa pojem konanie vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania 

Za ustanovenie § 298 navrhujeme vložiť poznámku pod čiaru v znení: 
,,Zákon č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (antidiskriminačný zákon).“ 
Dôvod: spresnenie názvu antidiskriminačného zákona 
 	Z 	ČA 	znenie pripomienkovaného ustanovenia bolo precizované. 	
Poslanec NR SR Miroslav Beblavý 	K § 84 ods. 3 a § 85 ods. 1  
V § 84 žiadame preformulovať ods. 3 a v § 85 ods. 1 tak, aby sa zachoval súčasný právny stav, kedy by sa v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konkurzom a reštrukturalizáciou, v sporoch z ochrany hospodárskej súťaže, v sporoch z porušenia alebo ohrozenia práva na obchodné tajomstvo, v konaní s cudzím prvkom, v sporoch súvisiacich s ochranou práva duševného vlastníctva, v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku, v sporoch z ochrany osobnosti podľa Občianskeho zákonníka, v sporoch z ochrany podľa predpisov o masovokomunikačných prostriedkoch a v sporoch z právnych vzťahov zo zmenky, šeku alebo iného cenného papiera zastúpenie ktoroukoľvek fyzickou osobou spôsobilou na právne úkony síce nepripúšťalo, ale to by sa nevzťahovalo na zástupcu strany má vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v odbore právo a účastník konania je jeho blízkou osobou (zachovanie znenia dnešného § 27 ods. 3 Občianskeho súdneho poriadku). Odôvodnenie: Navrhovaným znením § 85 ods. 1 civilného sporového poriadku dochádza k zvereniu rozsiahlej právnej agendy výlučne advokátom, pričom dochádza k vylúčeniu nielen zástupcov s vysokoškolským vzdelaním druhého stupňa v odbore právo, ktorí sú blízkymi osobami strán, ale napríklad aj spotrebiteľských združení (najmä čo sa týka konaní s cudzím prvkom a sporov vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku). To by malo negatívny dopad na hospodárenie obyvateľstva, pretože aj v prípade, že by určitá osoba mohla konať samostatne, resp. by si vedela zabezpečiť zastúpenie právnika – blízkej osoby alebo spotrebiteľského združenia, tak by bola nútená využiť služby advokáta. Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky ako predkladateľ pri povinnom zastúpení advokátom uvádza, že vychádza zo schváleného legislatívneho zámeru rekodifikácie civilného práva procesného. Pri tvorbe legislatívneho zámeru však vôbec nešpecifikovalo konkrétne typy konania, pri ktorých bude povinné zastupovanie advokátom zavedené, a napríklad vo vyhodnotení pripomienkového konania k pripomienke Národnej rady občanov so zdravotným postihnutím v SR ministerstvo výslovne uviedlo: „Predkladateľ LZ pri tvorbe konkrétnych paragrafov veľmi citlivo zváži, ktoré konania skutočne vyžadujú obligatórne zastupovanie.“ Netreba tiež opomínať znenie platných a účinných Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky. V zmysle ich Čl. 11 ods. 5 síce platí, že legislatívny zámer schválený vládou je pre predkladateľa záväzným podkladom na vypracovanie návrhu zákona, avšak tu jeho záväznosť končí. Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky totiž v žiadnom z ustanovení upravujúcich pripomienkové konanie neuvádzajú, že by paragrafové znenie návrhu zákona vyplývajúce z legislatívneho zámeru bolo nemenné. Práve naopak, najmä zásadnými pripomienkami možno návrh zákona meniť, čo Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky aj výslovne predpokladajú v Čl. 18 ods. 1 („návrh zákona, upravený podľa výsledkov pripomienkového konania, predloží minister alebo vedúci iného ústredného orgánu štátnej správy vláde a legislatívnej rade“). Ministerstvo spravodlivosti SR ďalej uvádza, že kritériom pri výbere sporov s povinným zastúpením advokáta bola hmotnoprávna i procesnoprávna náročnosť týchto sporov a s tým súvisiaca procesná ekonómia takéhoto riešenia. Žiadny z materiálov k civilnému sporovému poriadku však neobsahuje analýzu alebo iný odborný dokument, ktorým by sa vyhodnocovala hmotnoprávna a procesnoprávna náročnosť sporov a z ktorého by vyplývalo tvrdenie, o ktoré sa ako predkladateľ opiera. Tento dôvod preto nemožno hodnotiť ako fakt, ale iba ako hypotézu. V neposlednom rade si na tomto mieste dovoľujeme reagovať aj na tvrdenie, ktoré je pri obhajobe povinného zastúpenia advokátov zo strany Ministerstva spravodlivosti SR uvádzané takmer pri každom mediálnom výstupe, a tým je, že ak sa procesných chýb pri zastupovaní dopustí advokát, tak práve pri zastúpení advokátom si bude možné úspešne uplatňovať náhradu škody. V tejto súvislosti si dovoľujeme uviesť, že dve dôležité skutočnosti. 1. Z rozhodovacej praxe súdov vyplýva, že pri uplatňovaní náhrady škody od advokáta existujú výrazné obmedzenia. Napríklad z uznesenia Najvyššieho súdu SR zo dňa 21. októbra 2010, sp. zn. 3 M Cdo 18/2009 vyplýva: „Nie každé zanedbanie, porušenie alebo nedostatočné plnenie povinností advokáta má za následok vznik jeho zodpovednosti za škodu spôsobenú klientovi v súvislosti s výkonom advokácie. Samo pochybenie advokáta neznamená automaticky vznik škody na strane klienta. Zodpovednosť advokáta ani nie je daná v každom prípade, keď ním zastupovaný (obhajovaný) klient nebol v určitom konaní úspešný. Zodpovednosť advokáta nastupuje len vtedy, keď neúspech klienta je dôsledkom porušenia povinností advokáta v súvislosti s výkonom advokácie.“ 2. Ministerstvo zatiaľ verejnosti nepredložilo štatistiku konaní týkajúcich sa náhrady škody uplatňovanej klientmi od advokátov, z ktorej by vyplývala úspešnosť klientov. Preto tvrdenie, že „ak sa procesných chýb dopustí advokát, tak je možné úspešne uplatňovať náhradu škody“ nie je možné overiť. 

 	Z 	ČA 	Ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ obmedzil inštitút všeobecného zástupcu len na blízku osobu. Uvedené sa vzťahuje aj na odsek 3. Ako kompromis viacerých pripomienok predkladateľ vypustil povinné zastúpenie advokátom v sporoch s cudzím prvkom a v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku. Pripomienkujúci subjekt bol pozvaný na prejednanie pripomienok na 7.11.2014, avšak sa zo stretnutia ospravedlnil.  	
Liga za ľudské práva 	Druhá časť, Tretia hlava, Piaty diel, § 283 
Je nevyhnutné určiť dátum narodenia osoby, určenie veku osoby nepostačuje, a to z viacerých dôvodov: Ak je vek osoby stanovený napr. na 17 rokov, tak daná osoba môže nadobudnúť vek plnoletosti teoreticky o jeden deň alebo o jeden rok. Kto následne rozhodne, kedy takáto osoba nadobudne plnoletosť? Pre zabezpečenie právnej istoty dotyčnej osoby je nevyhnutné stanoviť jej dátum narodenia. Ak nie je možné tento stanoviť podľa dostupných dokumentov (napr. akýkoľvek dokument, v ktorom je uvedený dátum narodenia osoby) alebo na základe tvrdenia osoby, ktorej vek sa určuje, alebo na základe výpovedí svedkov v konaní, t.j. nie je možné určiť dátum narodenia na základe dostupných dôkazov, potom navrhujeme doplniť ustanovenie, ktoré určí, ako v takýchto prípadoch má súd dátum narodenia určiť. Zastávame názor, že v takýchto prípadoch by mal byť dátum narodenia stanovený tak, aby bol pre danú osobu čo najpriaznivejší. Toto je dôležité najmä v prípade detí, t.j. vtedy, ak je vek osoby určený na vek menej ako 18 rokov, kedy by mal byť dátum narodenia určený tak, aby bol v súlade s najlepším záujmom dieťaťa. Určiť konkrétny dátum narodenia osoby, a nielen jej vek, je dôležité aj z praktických dôvodov – keď bude s danou osobou prebiehať následne nejaké konanie, bude treba danú osobu zaregistrovať do rôznych systémov a databáz (napr. v prípade cudzincov do rôznych policajných databáz) a pod., je často nevyhnutné uvádzať presný dátum narodenia, a nielen vek. V praktickom živote by neurčenie dátumu narodenia spôsobovalo danej osobe značné problémy. Z uvedených dôvodov navrhujeme doplniť nasledovné ustanovenie: 

„Ak na základe dostupných dôkazov nie je možné určiť presne dátum narodenia, ale len vek fyzickej osoby, potom sa dátum narodenia určí tak, ako je uvedených v nasledujúcich ustanoveniach. 
Deň a mesiac narodenia sú identické s dňom a mesiacom vydania rozhodnutia o určení dátumu narodenia. 
Rok narodenia sa vypočíta tak, že od roku vydania rozhodnutia sa odpočíta vek, ktorý bol osobe určený.“ 

To znamená, že napr. ak súd určí osobe vek 17 rokov a vydá o tom rozhodnutie dňa 25.9.2015, tak potom dátum narodenia osoby bude 25.9.1998, t.j. presne 17 rokov dozadu. To znamená, že v deň vydania rozhodnutia osoba akoby mala svoje 17-te narodeniny a plnoletosť dosiahne presne o rok potom. Len takto určený dátum narodenia je v súlade s princípom najlepšieho záujmu dieťaťa, ako aj princípom v pochybnostiach v prospech jednotlivca. 

Taktiež navrhujeme, v súlade s uvedeným odôvodnením, odstrániť "alebo veku" z názvu konania, ako aj z jednotlivých ustanovení (§ 283,§ 284 a § 288) a ponechať len "konanie o určenie dátumu narodenia fyzickej osoby".  	Z 	ČA 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo, že celé konanie vypúšťa. Liga za ĽP má za to, že takéto konanie pred súdom je potrebné, avšak rozumie aj dôvodom, pre ktoré by všeobecné konanie pred súdom spôsobilo niekoľko sporných otázok. Rozpor odstránený. 	
Liga za ľudské práva 	§ 285 ods. 1 
Uvedené ustanovenie navrhujeme zmeniť takto: „Ak je to potrebné, súd ustanoví osobe procesného opatrovníka. Súd ustanoví procesného opatrovníka vždy, keď sa určuje dátum narodenia osoby, ktorá o sebe tvrdí, že je maloletá.“ 
Odôvodnenie: Ide o konanie o určenie dátumu narodenia fyzickej osoby. Vopred nemôžeme predpokladať, že v takomto konaní sa bude určovať len dátum narodenia detí, resp. osôb, ktoré o sebe tvrdia, že sú deti. Procesný opatrovník preto v niektorých prípadoch vôbec nemusí byť potrebný, a v takých prípadoch by malo byť na zvážení súdu či je potrebné procesného opatrovníka ustanovovať. Pokiaľ ide o osoby, ktoré o sebe tvrdia, že sú maloleté, v takom prípade by opatrovník mal byť ustanovený vždy. 
Považujeme za nadbytočne uvádzať, že súd ustanoví procesného opatrovníka „do času, kým sa nepreukáže, že nie je maloletá“, pretože tento čas nastane až vtedy, kedy tak bude rozhodnuté na základe právoplatného rozhodnutia o určení dátumu narodenia, a vtedy úloha procesného opatrovníka zanikne automaticky, keďže procesný opatrovník sa ustanovuje len pre konkrétne konanie, t.j. v danom prípade konanie o určenie dátumu narodenia FO. 
 	Z 	ČA 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo, že celé konanie vypúšťa. Liga za ĽP má za to, že takéto konanie pred súdom je potrebné, avšak rozumie aj dôvodom, pre ktoré by všeobecné konanie pred súdom spôsobilo niekoľko sporných otázok. Rozpor odstránený. 	
Liga za ľudské práva 	§ 285 
Navrhujeme doplniť nasledovné ustanovenie: „Ak osoba, ktorej dátum narodenia sa určuje, uvádza dátum narodenia alebo vek maloletosti, v konaní sa považuje za maloletú.“ 
Odôvodnenie: Osoby, ktoré o sebe uvádzajú, že sú maloleté, avšak ich vek je sporný, napr. z dôvodu, že nemajú doklady totožnosti, ktorými by svoj dátum narodenia vedeli preukázať a nevyzerajú zjavne ako maloleté, môžu byť deťmi. To, či takáto osoba je alebo nie je dieťaťom, sa určí až na základe právoplatného rozhodnutia súdu o určení dátumu narodenia FO. Preto, keďže môže ísť o dieťa, takúto osobu je nevyhnutné považovať za dieťa až do právoplatného ukončenia konania. Táto požiadavka vyplýva jednak z Dohovoru o právach dieťaťa – všetky postupy musia byť v súlade s najlepším záujmom dieťaťa, a taktiež vyplýva z ďalších právne záväzných predpisov, najmä predpisov EÚ, napr. Smernica č. 2011/36/EÚ o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu v čl. 13 ods. 2 požaduje, aby ak je spochybnený vek osoby – obete obchodovania s ľuďmi, ktorá by mohla byť dieťaťom, bola táto osoba považovaná za dieťa. Domnienku maloletosti počas konania o určenie veku/ dátumu narodenia odporúča aj Výbor OSN pre práva dieťaťa, UNHCR, či EASO (Európsky azylový podporný úrad). S deťmi je potrebné zaobchádzať ako s deťmi vždy a za každých okolností, a keď ide o deti bez sprievodu, je potrebné im zabezpečiť ochranu a starostlivosti okamžite. 
 	Z 	ČA 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo, že celé konanie vypúšťa. Liga za ĽP má za to, že takéto konanie pred súdom je potrebné, avšak rozumie aj dôvodom, pre ktoré by všeobecné konanie pred súdom spôsobilo niekoľko sporných otázok. Rozpor odstránený. 	
Liga za ľudské práva 	§ 286 
Navrhujeme zmeniť znenie § 286 nasledovne: 
„Súd poučí účastníkov v jazyku, ktorému rozumejú, a spôsobom vhodným vzhľadom na ich stupeň vôľovej a rozumovej vyspelosti, najmä o postupe v konaní, o povinnosti poskytnúť súčinnosť a o možnosti lekárskeho vyšetrenia, vrátane metódy tohto vyšetrenia. 
Súd pri určovaní dátumu narodenia vychádza predovšetkým z výpovedí, listinných a iných dostupných dôkazov. Ak po vyhodnotení týchto dôkazov pochybnosti o veku osoby pretrvávajú, súd môže nariadiť lekárske vyšetrenie. 
Každé lekárske vyšetrenie sa uskutoční tak, aby bola plne rešpektovaná dôstojnosť osoby, aby bolo čo najmenej invazívne, a vykonajú ho kvalifikovaní lekári a podľa možností umožní dosiahnuť spoľahlivý výsledok. Výsledkom lekárskeho vyšetrenia je znalecký posudok. 
Ak napriek vykonanému lekárskemu vyšetreniu nie je možné jednoznačne určiť, že ide o plnoletú osobu, osoba, ktorej dátum narodenia sa určuje, bude považovaná za osobu maloletú. 
Trovy lekárskeho vyšetrenia a iného dokazovania nevyhnutného pre určenie dátumu narodenia, vrátane trov prekladu listinných dôkazov v cudzom jazyku, znáša štát.“ 
Odôvodnenie: Zastávame názor, že v konaní by mali byť prioritné výpovede a listinné dôkazy. Akékoľvek lekárske vyšetrenie by malo byť až poslednou alternatívou, ak nie je vek osoby možné určiť inak. Okrem toho si dovoľujeme poukázať na to, že EÚ v rámci svojej legislatívy ako aj v rámci odporúčaní svojich orgánov a inštitúcií, presadzuje využívanie neinvazívnych metód. Napr. Smernica EP a Rady č. 2013/32/EÚ o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany v čl.25 ods. 5 ustanovuje vo vzťahu k vyšetreniu za účelom určenia veku nasledovné: 
„Každé lekárske vyšetrenie sa uskutoční tak, aby bola plne rešpektovaná dôstojnosť jednotlivca, aby bolo čo najmenej invazívne, a vykonajú ho kvalifikovaní lekári a podľa možností umožní dosiahnuť spoľahlivý výsledok.“ 
Organizácie zameriavajúce sa na ochranu práv detí v Európe, ako napr. Separated Children in Europe Programme (SCEP – spoločná iniciatíva Save the Children a UNHCR) vo svojom Pozičnom dokumente k určovaniu veku presadzujú holistický prístup, a zameranie sa na neinvazívne formy určovania veku, predovšetkým formou psychologického vyhodnotenia vôľovej a rozumovej vyspelosti danej osoby, prípadne pediatrických meraní, a pod. Invazívne metódy, predovšetkým RTG vyšetrenia, ktorých výsledky sú preukázateľne nepresné, sa neodporúčajú, resp. mali by sa aplikovať len v krajnom prípade. 
Zároveň zastávame názor, že trovy lekárskeho vyšetrenia a iných dôkazov, ktoré nariadi súd, pretože je potrebné ich vykonať za účelom určenia dátumu narodenia, by mal znášať štát. 
 	Z 	ČA 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo, že celé konanie vypúšťa. Liga za ĽP má za to, že takéto konanie pred súdom je potrebné, avšak rozumie aj dôvodom, pre ktoré by všeobecné konanie pred súdom spôsobilo niekoľko sporných otázok. Rozpor odstránený. 	
Liga za ľudské práva 	§ 287 
So znením navrhovaného ustanovenia nemožno súhlasiť, a to predovšetkým s možnosťou súdu "obmedziť pohyb osoby", z dôvodu závažnosti zásahu do práva na osobnú slobodu a nezrozumiteľnosti navrhovaného ustanovenia, keďže z neho nie je jasné, ako by takéto obmedzenie pohybu osoby, ktorej dátum narodenia sa určuje vyzeralo, najmä ak pôjde o osobu (napr. cudzinca), ktorá nemá na Slovensku bydlisko ani žiadnu adresu pobytu, kde by takáto osoba bola umiestnená? Na obmedzenie osobnej slobody osoby musia existovať vážne dôvody, ktoré sú definované v čl. 5 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práva a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“). Uvedený článok zakotvuje ako možné dôvody zásahu do osobne slobody nasledovné: 
a) zákonné pozbavenie slobody osoby po odsúdení príslušným súdom; 
b) zákonné zatknutie alebo pozbavenie slobody z dôvodu nesplnenia rozhodnutia vydaného súdom v súlade so zákonom alebo s cieľom zabezpečiť splnenie povinnosti stanovenej zákonom; 
c) zákonné zatknutie alebo pozbavenie slobody za účelom predvedenia pred príslušný súdny orgán pre dôvodné podozrenie zo spáchania trestného činu, alebo ak je to dôvodne považované za potrebné za účelom zabránenia spáchaniu trestného činu alebo úteku po jeho spáchaní; 
d) pozbavenie slobody maloletého na základe zákonného rozhodnutia za účelom výchovného dohľadu alebo jeho zákonné pozbavenie slobody za účelom predvedenia pred príslušný súdny orgán; 
e) zákonné pozbavenie slobody osôb, aby sa zabránilo šíreniu nákazlivej choroby, alebo duševne chorých osôb, alkoholikov, narkomanov alebo tulákov; 
f) zákonné zatknutie alebo iné pozbavenie slobody osoby, aby sa zabránilo jej nepovolenému vstupu na územie štátu, alebo osoby, proti ktorej sa vedie konanie o vypovedaní alebo vydaní. 

Okrem týchto ustanovení EDĽP poukazujeme na čl. 23 Ústavy SR, podľa ktorého „sloboda pohybu a pobytu sa zaručuje“ a môže byť obmedzená len „ak je to nevyhnutné pre bezpečnosť štátu, udržanie verejného poriadku, ochranu zdravia alebo ochranu práv a slobôd iných a na vymedzených územiach aj v záujme ochrany prírody“. 

Nie je preto jasné, akú zákonnú oporu by malo obmedzenie slobody pohybu osoby, ktorej dátum narodenia sa určuje, a kde by takáto osoba bola umiestnená? Nie je možné obmedziť slobodu pohybu osoby bez dostatočného zákonného dôvodu, ktorý je v súlade s EDĽP a Ústavou SR. 

Navyše, pokiaľ ide o osobu, ktorá o sebe tvrdí, že je maloletá, a za takú ju treba považovať, kým sa právoplatným rozhodnutím o určení dátumu narodenia, neurčí, že je plnoletá, táto by mala byť na základe predbežného opatrenia súdu umiestnená v zariadení starostlivosti o maloletých. Tu navrhujeme zvážiť, aby bol určený jeden detský domov, resp. jedna časť detského domova, do ktorej sa budú umiestňovať takéto deti, ktorých vek je sporný a určuje sa, aby sa tak zabránilo prípadnému umiestňovaniu potenciálne dospelých osôb s deťmi. 

 	Z 	ČA 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo, že celé konanie vypúšťa. Liga za ĽP má za to, že takéto konanie pred súdom je potrebné, avšak rozumie aj dôvodom, pre ktoré by všeobecné konanie pred súdom spôsobilo niekoľko sporných otázok. Rozpor odstránený. 	
Liga za ľudské práva 	Základané princípy 
Navrhujeme doplniť článok 15: 
„Účastníci konania majú právo konať pred súdom v jazyku, ktorému rozumie. S prihliadnutím na povahu a okolnosti veci priberie súd uznesením tlmočníka. Trovy tlmočenia znáša štát.“ 
Uvedené je v súlade s ústavným právom na tlmočníka, ak účastník konania neovláda slovenský jazyk (čl. 47 ods. 4 Ústavy SR). 
 	Z 	N 	Liga za ĽP sa dňa 6.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde MSSR vysvetlilo že na túto otázku sa subsidiárne použije CSP. Rozpor odstránený. 	
Klub 500 	 
Pripomienky k Sporovému súdnemu poriadku- všeobecne 

Klub 500 oceňuje snahu zákonodarcu riešiť akútne problémy slovenského súdnictva – nevymožiteľnosť práva, dlhé súdne procesy,.. aj prostredníctvom rekodifikácie Občianskeho súdneho poriadku z roku 1963. K dokumentom predloženým do legislatívneho procesu zasielame nasledovné pripomienky 

I. 

Po oboznámení sa s obsahom predloženého návrhu, však musíme konštatovať, že predložený návrh Civilného sporového, Civilného mimosporového a správneho súdneho poriadku vo forme ako boli tieto zákony predložené do medzirezortného pripomienkového nepredstavujú z pohľadu Klubu 500 dokončenie procesu rekodifikácie a to najmä s ohľadom na potreby aplikačnej praxe. Zdôrazňujeme najmä koncept, s ktorým Klub 500 vyslovil zásadný nesúhlas už v procese predstaveného legislatívneho zámeru, a to náhradou jedného zákona štvoricou nových právnych predpisov naviac v čase, keď ešte nie je dokončená rekodifikácia Občianskeho zákonníka, ktorý je základom úpravy právnych vzťahov v súkromnoprávnej sfére. Takýto prístup bude mať za následok nepochybnú následnú novelizáciu nového procesného predpisu, tak ako sa to teraz deje v oblasti trestného práva. V osobitnej časti nášho stanoviska sme poukázali na existujúce rozpory v terminológií hmotného a procesného práva už teraz. Pri časovom a obsahovom nezladení prijímania oboch základných občianskoprávnych kódexov možno predpokladať, nielen výkladové spory a nejasnosti, ale najme prijímanie opravných legislatívnych predpisov, čo opätovne zneprehľadní procesný predpis. 

Predložený návrh výsledku činnosti pracovnej komisie zriadenej na tento účel na rezorte MS SR však nezodpovedá ako celok z hľadiska legislatívneho spracovania kvalite autorít, ktoré v tejto pracovnej komisii pôsobia a preto vyvoláva potrebu prepracovať dôsledne jednotlivé formulácie tak, aby bolo kompatibilné s legislatívnym prostredím na území SR, zodpovedali tradícii prostredia, a zároveň priniesli nové inštitúty za účelom zrýchlenia a skvalitnenia súdneho konania. 

Všeobecne je možné konštatovať, že rekodifikácia súdneho konania, osobitne sporového súdneho konania bola vyvolaná najmä potrebou. 

1. zefektívnenia (zjednodušenia) súdneho procesu v záujme dosiahnutia výrazného posunu vymožiteľnosti práva. 
2. Zvýšenia autority súdov v povedomí subjektov práva. 

Realizácia uvedených potrieb sa však môže uskutočniť nielen zjednodušením súdneho procesu, ale aj dôsledným rešpektovaním procesných práv subjektov, ktoré sa domáhajú svojich práv v súdnom konaní v záujme spravodlivého usporiadania práv a povinností, pri plnom rešpektovaní rovnosti zbraní konajúcimi orgánmi tak, aby boli v plnom rozsahu rešpektované ľudské práva a základné slobody fyzických a právnických osôb v súdnom konaní. 

Všeobecne je možné upozorniť na nasledovné skutočnosti: 
Právny poriadok Slovenskej republiky má tvoriť určitú jednotu, ktorá sa musí prejaviť aj zhodnou terminológiou. Predložený návrh však zavádza viaceré pojmy, cudzie právnemu poriadku, hoci obsahovo sú v návrhu uvádzané pojmy totožné s inými pojmami použitými v iných právnych úpravách (napr. v porovnaní so Správnym poriadkom, Exekučným poriadkom). V návrhu uvedené pojmy však vo viacerých prípadoch nezodpovedajú ani pojmom používaných v právnych úpravách Európskeho spoločenstva. 

Bez zreteľa na narušenie vžitých pojmov používaných v predloženom materiáli, je nevyhnutné súčasne s rekodifikáciu sporového súdneho konania uskutočniť novelizáciu (rekodifikáciu) viacerých právnych úprav, ktoré bezprostredne súvisia so súdnym konaním. Zmeny ďalších právnych úprav bytostne podmieňujú možnosť aplikácie predloženého návrhu v aplikačnej praxi. Predkladateľ si túto skutočnosť nevzal do úvahy. Zodpovedné posúdenie návrhu pritom vyžaduje súčasné posúdenie a uskutočnenie zmien aj súvisiacich predpisov. Vyžaduje sa pritom, aby zmeny ďalších právnych úprav sa stali účinné súčasne s predloženým návrhom. Ide predovšetkým o nasledovné právne úpravy: 

1. Zákon č. 233/1995 Z.z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok). 
2. Zákon č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní 
3. Súčasnú nevyhnutnosť zmien vyžaduje aj Rokovací poriadok NS SR uverejnený pod č. 291/2006 Z.z. 
4. Zákon č. 253/1998 Z.z. o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky 

Okrem uvedených nevyhnutnosť zmien (okrem ďalších) vyžaduje napr. aj 
Zákon č. 371/2004 Z.z. o sídlach a obvodoch súdov Slovenskej republiky 
Zákon č. 757/2004 Z.z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov 
Zákon č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich 
Zákon č. 71/1992 Zb. o súdnych poplatkoch a poplatku za výpis z registra trestov 
Zákon č. 586/2003 Z.z. o advokácii 
Zákon č. 153/2001 Z.z. o prokuratúre 
Rokovací poriadok Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (č.291/2006 Z.z.). 

Všeobecnú časť je potrebné uzavrieť poznámkou, že navrhovaná právna úprava vo viacerých ustanoveniach zasahuje do základných práv, v niektorých prípadoch ústavné práva dokonca porušuje (k tomu pozri napr. zásada verejnosti a pripomienku k § 142 – popretie skutkových tvrdení protistrany). 

Záverom je preto možné konštatovať a uviesť, že celkovo sa predložený materiál javí ako dokument, vhodný ako podkladový materiál pre ďalšiu širokú diskusiu, nie však dokument/ materiál, ktorý je v navrhovanej podobe, spôsobilý na zaradenie do legislatívneho procesu, ktorého výsledkom má byť prerokovanie v Národnej rade Slovenskej republiky. 

Z vyššie uvedených dôvodov, preto Klub 500 neodporúča predložený návrh zákona bez úpravy právnych skutočností vyššie uvedených vo všeobecnej časti stanoviska posunúť do ďalšieho legislatívneho procesu. 

Klub 500 zároveň nesúhlasí s tým, aby rekodifikačná komisia pozostávala iba zo zástupcov súdov a akademickej obce. Trváme na rozšírení zástupcov rekodifikačnej komisie aj o zástupcov praxe a zástupcov advokátov, ktorí sú naviac vykonávateľmi súdneho priadku a ktorí najlepšie vedia aké nedostatky v súčasnosti platný zákonník má tak, aby znenie výsledný zákon bol spoločným dielom. 

Vzhľadom na to, že vyššie spomenuté nedostatky považuje Klub 500 za zásadné trváme na stiahnutí zákonov z legislatívneho procesu a ich dôslednom prepracovaní z hľadiska obsahového a formálneho tak, aby bol spôsobilý na predloženie do legislatívneho procesu. 

II. 

Pre prípad, ak by sa pristúpilo k prerokúvaniu znenia zákona v predloženej podobe, zasielame znenie pripomienok k jednotlivým paragrafom zákonov. 

 	Z 	N 	Rekodifikačná komisia pri spracovaní kódexov vychádza z vládou SR schváleného legislatívneho zámeru, ktorý sleduje potrebu kreovania nových procesných predpisov s cieľom zefektívnenia súdneho konania a jeho prispôsobeniu sa moderným európskym právnym úpravám pri rešpektovaní historických tradícií a osobitostí pri potrebe regulácie procesného postupu na našom území. 
Rozčlenenie do troch kódexov má ambíciu diferencovať metodológiu procesného postupu vo veciach odlišného charakteru, s možnou reflexiou na presadzovanie verejného záujmu pri ochrane vecí mimosporových. 

Rekodifikačná komisia je zostavená okrem zástupcov akademickej obce širokospektrálne zo zástupcov všetkých právnických profesií vrátane sudcov všetkých stupňov súdov, exekútorov, advokátov, notárov. 
 	
Klub 500 	čl. 
V úvode je potrebné uviesť, že v záujme prehľadnosti uvádzame v prípade pripomienok aj rozlíšený text jednotlivých ustanovení návrhu. 

K čl. 1 až čl. 18 
Uvedené ustanovenia majú spoločný nadpis „Základné princípy“. Odporúčame prehodnotiť zaradenie niektorých ustanovení v tejto časti prípadne upraviť nadpis a tento označiť ako „Základné ustanovenia“. Princíp v právnej terminológii totiž (na rozdiel od zásady) spravidla označuje nemennosť postupu. 

Výpočet uskutočnený v jednotlivých článkoch odporúčame doplniť a vyjadriť: 

- Princíp nezávislosti rozhodovania vyjadrený v čl. 144 ods. 1 Ústavy podľa ktorého 
„Sudcovia sú pri výkone svojej funkcie nezávislí a pri rozhodovaní sú viazaní ústavou, ústavným zákonom, medzinárodnou zmluvou podľa čl. 7 ods. 2 a 5 a zákonom.“. 
- Princíp spravodlivého súdneho konania (v tomto zmysle pozri napr. nadpis článku č. 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (č. 209/1992 Zb.), ale aj množstvo medzinárodných dohôd. 
- Princíp preskúmateľnosti súdnych rozhodnutí a postupov súdov v rozsahu stanovenom zákonom 
Vo väzbe na princíp vyjadrený v povinnosti rozhodovať v súlade s rozhodovacou praxou je potrebné vo väzbe na uvedený princíp v zákone definovať, čo treba rozumieť pod rozhodovacou praxou „najvyšších súdnych autorít“. Pojem „najvyššie súdne autority“ totiž právny poriadok nepozná a jeho výklad môže byť rôzny, až vágny. 
V uvedených súvislostiach (povinnosť rozhodovať v súlade s rozhodovacou praxou je nevyhnutné v právnom poriadku definovať, čo sa považuje za judikatúru. Uvedený pojem je možné vhodne definovať v rámci zmeny právnej úpravy disciplinárnej zodpovednosti sudcov. Nie je možné totiž v rozhodovacej činnosti nezohľadniť rozhodovanie súdnych orgánov Európskeho spoločenstva (pozri viaceré a opakované rozhodnutia ÚS SR). Uvedené má ten dôsledok, že napriek definovaniu Ústavy SR, že súd je pri rozhodovaní viazaný iba ..., konajúci súd je viazaný aj rozhodovaním súdov Európskeho spoločenstva, a to v jeho konkrétnych súdnych sporoch (teda nepísaným právom). 

V čl. 5 je zakotvený princíp podľa ktorého „Zjavné zneužitie práva nepožíva právnu ochranu“. Iba dávame do pozornosti nesúlad procesnej a hmotnej právnej úpravy. Uvedený princíp (nepožíva ochranu) podľa platnej právnej úpravy hmotného práva je vyjadrený iba v Obchodnom zákonníku. Občiansky zákonník používa pojem „rozpor s dobrými mravmi“ a takýto postup sankcionuje absolútnou neplatnosťou, teda aj rôznymi právnymi dôsledkami. Hmotné právo má teda rozdielne nielen pojmové vyjadrenie ale aj rôzne právne dôsledky. Súdny proces nie je pritom nič iné, ako procesný postup súdu, ktorého podstatou je realizácia hmotnoprávnej úpravy. 
Použitie pojmov procesný útok a procesná ochrana (čl. 6 – ako aj snaha o ich príkladné definovanie v § 140) sa javia ako neprirodzené. Pre vyjadrenie rovnosti strán v súdnom procese sa javí priliehavejšie použitie pojmu „rovnosť zbraní“ (tento pojem je zaužívaný v rozhodovacej praxi ESD ako aj ESĽP. 
Vyjadrenie potreby zohľadniť špecifické potreby strán sporu (v čl. 6 ods. 3), ako princíp nepovažujem za vhodné. Je totiž narušením princípu rovnosti strán. Odporúčam zvážiť jeho vypustenie. K tomu dodávam, že predmetom právnej úpravy je súdny proces (nie hmotné právo) a sotva možno v procese zohľadniť sociálne postavenie. Od socíálneho postavenia je totiž treba odlišovať procesnú úpravu, majúcou za cieľ dosiahnuť reálnu rovnosť strán v hmotnoprávnych vzťahoch (napr. v prípade spotrebiteľa). Sociálne postavenie v súvislosti s konaním na súde môže zákonodarca zohľadniť iba v prístupe na súd (napr. vhodnou úpravou zákona o súdnych poplatkoch), nie však ako princíp uplatňovaný pri rozhodovaní konkrétneho sporu súdom. 

V čl. 8 je použitý pojem „podoprieť“. Tento pojem sa javí ako nedôsledný. Odporúčame použiť pojem „dôkazná povinnosť“, (pozri teraz platné znenie § 120 OSP). 

Čl. 9 Odporúčame preformulovať „Strany sa oboznámia ...“ nie je vyjadrením princípu 

Čl. 10 Odporúčame preformulovať resp. vypustiť (nevyjadruje princíp). 

Čl.11 Odporúčam doplniť o riešenie stavu, ak z prejavu nie je zrejmá vôľa konajúceho. Ods. 3 a 4 tohto ustanovenia je nejasný. Predovšetkým z neho nevyplýva, čo treba rozumieť pod „verejným prihlásením k určitej profesijnej odbornosti“. Okrem toho z neho nevyplýva, či sa vzťahuje na kohokoľvek, teda napr. aj na osobu, ktorá má podať znalecký posudok alebo iba na strany. 

Čl. 13 V ods. 1 navrhujeme slovo „vyslúchnuť“ nahradiť slovom „vypočuť“. Odporúčame zvážiť v toto ustanovení vyjadrenie vzťahu hmotnoprávnych a procesných úkonov zástupcu. 

Čl. 16 Iba upozorňujeme, že tam vyjadrený princíp prelamuje doterajšiu vnútroštátnu súdnu prax o neprípustnosti zohľadnenia nezákonne získaných dôkazov (hoci judikatúra spoločenstva to vo všeobecnosti vo vnútroštátnych úpravách nevylučuje, avšak kladie dôraz na spravodlivosť celkového procesu). 
Formulácia „ ... odôvodnenosť vykonania dôkazu získaného v rozpore so zákonom, tak ako je predpokladaná (formulovaná) uplatnením čl. 3 tohto zákona“ sa javí ako nezrozumiteľná. 

Čl.18 Odporúčame preformulovať. Použitie pojmu „súladnosti s medzinárodným právom“ považujeme za nepresné. Za vhodnú považujem formuláciu z ktorej bude zrejmé, že ide o medzinárodné záväzky SR.e 
 	Z 	N 	Tieto princípy považujeme za zásadné obsahové kritériá na úkor formálneho rozlišovania medzi princípom a zásadou, čo má svoje opodstatnenie pre vnímanie princípov ako výkladových pravidiel. 

Čl. 6 nepopiera rovnosť pri realizácii procesných práv a povinností v konaní, len vyvažuje a garantuje zabezpečenie účinného prístupu k spravodlivosti. 
Ak ide o subjekty s určitým stupňom profesijnej zdatnosti ( mediátor, advokát, CPP) môže byť týmto dosiahnuté odbremenenie súdu 
 	
Klub 500 	§4 

Znenie ustanovenie § 4 odporúčame vypustiť. 
Jeho znenie je totiž v rozpore s ústavnou zásadou, rozhodovaním NS SR, ako aj s rozhodovaním justičných orgánov Európskeho spoločenstva, ktoré vychádzajú zo zásady, že aj vtedy, ak právny poriadok opomenie rozhodovanie o určitej otázke zveriť orgánu štátu alebo inému verejnému orgánu, je daná právomoc na rozhodnutie všeobecnému súdu. Uvedený záver vychádza z povinnosti štátu zabezpečiť právo na súdnu ochranu. Nemožno totiž odmietnuť vykonať (denegatio iustitiae). K tomu pozri čl. 46 Ústavy SR, ale aj vec sp. zn. 5 Cdo 102/01, 3 M Cdo 20/2007 NS SR, I. ÚS 354/08 ÚS SR a ďalšie. 
Zisťovanie danosti právomoci občianskoprávnych súdov sa totiž spravuje zásadou, že to, či právny vzťah a jeho riešenie patrí do právomoci občianskoprávnych súdov alebo nie, závisí od obsahu daného právneho vzťahu (materiálnoprávna stránka), nie od okolnosti, či predpis upravujúci vzťah je z legislatívneho hľadiska súčasťou niektorého súkromnoprávneho odvetvia (formálna stránka). Inými slovami, ak súd dospeje k záveru, že nie je podľa Občianskeho súdneho poriadku (v danom prípade podľa posudzovaného návrhu), daná jeho právomoc a nie je podľa zákona daná ani právomoc iného orgánu na prejednanie a rozhodnutie veci, nemôže pre tento nedostatok konanie zastaviť, ale súd musí vec prejednať a rozhodnúť sám. 
 	Z 	N 	Ustanovenie reflektuje rozšírenú právomoc súdu. 	
Klub 500 	K § 5 

Odporúčame vsunúť ods. 2 a terajší ods. 2 označiť ako ods. 3 

(ods. 2) 
Pod prvým úkonom žalovaného je treba rozumieť aj nečinnosť žalovaného, ktorý nevyužije možnosť úkon uskutočniť, hoci o tejto možnosti mal vedomosť.“ . 

Pôjde napr. stav, že mu bola doručená žaloba ale nevyužil možnosť k nej sa v súdom stanovenej lehote vyjadriť a súčasne vzniesť námietku právomoci. 
 	Z 	N 	S navrhovanou zmenou sa predkladateľ nestotožnil. 	
Klub 500 	K § 9 

Odporúčame z tejto časti vypostiť a presunúť do ustanovenia § 152 
 	Z 	N 	systematické zaradenie považuje za správne, § 152 je len všeobecným vyjadrením postupu súdu pri riešení nedostatkov procesných podmienok. 	
Klub 500 	K § 11 

Právna úprava v tomto ustanovení v časti v ktorej zveruje právomoc v kompetenčných sporoch (a určuje ich zloženie) rozhodovať „kompetenčnému senátu najvyššieho súdu“ zasahuje do právomoci a organizácie NS daného iným zákonom. Odporúčame iba ustanoviť, že kompetenčný spor rozhoduje najvyšší súd. 
 	Z 	N 	kompetenčný senát je aj ďalej upravený, nevidíme problém v nastavení. 	
Klub 500 	K § 12 

Odporúčame zvážiť použitie pojmu „ v prvej inštancii“. Ak je totiž „prvá inštancia“, vyžaduje sa uvedenie (hoci môže byť na inom mieste – ale nie je) aj „druhej inštancie“. Preto odporúčame slovo „prvá inštancia“ (použité vo viacerých ustanoveniach zákona nahradiť slovami (súdom prvého stupňa). 
 	Z 	N 	zavedenie pojmu vnímame ako dôvodné historicky aj doktrinálne a vyplýva z toho, že máme len jeden riadny opravný prostriedok s devolutívnym účinkom. 	
Klub 500 	K § 14 

Ods. 1 
Treba doplniť a viazať spätosť príslušenstva s okamihom podania návrhu. Preto ods. je potrebné naformulovať takto: 
(1) Všeobecným súdom fyzickej osoby je súd, v obvode ktorého má v čase podania návrhu trvalý pobyt; ak nemá trvalý pobyt, súd, v obvode ktorého sa v čase podania návrhu zdržuje. 
Ods. 2 
Obdobne je treba upraviť aj ods. v, a to nasledovne: 
(2) Všeobecným súdom fyzickej osoby podnikateľa je súd, v obvode ktorého má v čase podania návrhu sídlo alebo miesto podnikania. Ak nemá sídlo alebo miesto podnikania, je všeobecným súdom súd podľa odseku 1. 

Považujeme v tomto ustanovení za nevyhnutný odkaz na zákon č. 253/1998 Z.z. o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky (ktorý je však nevyhnutné súčasne novelizovať – viď. pripomienky vyššie). 
Dodávame, že riešenie v otázkach miestnej príslušnosti je možné aj zaradením všeobecne platného ustanovenia, ktoré by konštatovalo, že pre určenie je miestnej príslušnosti je rozhodujúci stav, ktorý tu je v čase začatia konania. 
 	Z 	ČA 	Ustanovenie bolo zmenené a precizované. 

Uvedené vyplýva z § 30 a nasl. Spoločné ustanovenia o príslušnosti. 
 	
Klub 500 	K § 19 

Poznamenávame, že pojem „stále pracovisko“ bol síce prevzatý z teraz platného znenia Občianskeho súdneho poriadku, avšak Zákonník práce tento pojem neobsahuje. Odporúčame preto preformulovať a použiť na pojem „miesto výkonu práce podľa pracovnej zmluvy“ (uvádzané v pracovnej zmluve ako jej podstatná náležitosť – pozri § 43 ZP). 
príslušný najvyšší súd. 
 	Z 	A 	 	
Klub 500 	K § 21 až § 27 

Uvedené ustanovenia návrhu zavádzajú „kauzálnu príslušnosť súdu“. 
Medzi základné procesné podmienky konania na súde patrí jeho príslušnosť na prejednanie a rozhodnutie veci, ktorá sa člení na vecnú (vecnú kauzálnu), miestnu a funkčnú. Uvedený nadpis tretieho dielu je preto možné označiť ako správny nakoľko vo svojej podstate predmetom úpravy je iba miestna príslušnosť inak všeobecne miestne príslušných súdov a iba vo väzbe na to, funkčná príslušnosť odvolacích súdov. 
Právna úprava vo všeobecnej právnej úprave (Občianskom súdnom poriadku) sa javí viac ako nevhodná nakoľko sleduje iba pragmatické a momentálne záujmy (ciele) koncentrácie niektorých druhov (agend) sporov na konkrétne súd, pričom táto potreba sa môže neskôr ukázať ako nehodná, vyžadujúca presun agendy na iné súdy. Preto sa zdá vhodné (ako je tomu aj podľa platnej právnej úpravy), iba predložený návrh doplniť o zmocňovacie ustanovenie na vydanie zákona, (ktorý pri zachovaní funkčnej príslušnosti súdov vyplývajúcej z návrhu zákona), ktorým určí miestnu príslušnosť súdov inak, ako ustanovuje právna úprava v predloženom návrhu. Mám za to, že nie je dôvod meniť doterajšiu legislatívnu prax, čo je však významnejšie zasahovať aj do právnej teórie založením tzv. kauzálnej príslušnosti. 
Uvedené by malo ten dôsledok, že z predloženého návrhu by boli vypustené ustanovenia § 21 až § 27. 
 	Z 	N 	predkladateľ sa práve naopak snaží sumarizovať s ohľadom na decíznu právomoc všetky prípady určenia príslušnosti v jednom predpise pre zachovanie prehľadnosti.  	
Klub 500 	K § 28 a § 29 

Ak nedôjde k zmene pojmu „súd prvej inštancie“, treba vyjadriť, že odvolací súd je súd druhej inštancie. V prípade ak nedôjde k zmene uvedeného pojmu, je treba zaujať aj stanovisko o aký súd ide v prípade dovolania (súd tretej inštancie ?). 
 	Z 	N 	inštančnosť konania má význam vo vzťahu k riadnemu opravnému prostriedku a tým je len odvolanie. 	
Klub 500 	K § 34 

Je potrebné v závislosti na zohľadnení (nezohľadnení) pripomienky ku „kauzálnej príslušnosti“ zvážiť jej ponechanie aj v tomto ustanovení. 
 	Z 	N 	v závislosti na tom že nebola akceptovaná pripomienka ku kauzálnej príslušnosti. 	
Klub 500 	K § 35 

Ustanovenie je potrebné doplniť (najlepšie v § 37) o právne dôsledky toho, ak súd opomenie skúmať výlučnú miestnu príslušnosť na začiatku konania. Z navrhovaného znenia nie je tiež zrejmé, či má návrh na mysli pod pojmom „na začiatku konania“. 
 	Z 	N 	z ust. § 34 vyplýva sprísnený procesný režim pre ostatné druhy príslušnosti (okrem miestnej) a ust. § 147 identifikuje, kedy začína konanie na súde.  	
Klub 500 	K § 36 

Prvú vetu odporúčame doplniť o nasledovnú vetu: 
„To, že neprihliadol na námietku nepríslušnosti súdu oznámi dotknutej strane pri najbližšom svojom úkone.“. 

 	Z 	N 	Návrh zákona sa vyhýba kazuistike a navrhovaný postup sa javí ako nadbytočný.  	
Klub 500 	K § 38 

Pojem sudca použitý v ods. 1 odporúčame zosúladiť si znením § 142 ods. 2 Ústavy, ktorá používa pojem „jediný sudca“ 
 	Z 	N 	na ods. 1 nadväzujú ods. 2, 3 a v ich vzájomnej súvislosti považujeme vymedzenie obsadenia súdu za zrozumiteľné.  	
Klub 500 	K § 40 

Znenie je nedôsledné. Súdny úradník totiž nevykonáva iba procesné „úkony“ ale aj (podľa zákona č. 549/2003 Z.z. na ktorý ustanovenie § 40 odkazuje) rozhoduje. Pozri § 5 uvedeného zákona. 
 	Z 	N 	odkaz znie všeobecne na právnu úpravu a z § 40 CSP vyplýva :..vykonáva úkony, koná a rozhoduje... 	
Klub 500 	K § 42 

V ods. 2 odporúčame poslednú vetu vypustiť ako nadbytočnú. To, že predseda senátu hlasuje posledný vyplýva zo znenia: „Členovia senátu hlasujú pred predsedom senátu.“. 
 	Z 	A 	 	
Klub 500 	K § 43 

Dôvodová správa k tomuto ustanoveniu uvádza – cit. 
Navrhuje sa zavedenie inštitútu Veľkého senátu, po skúsenostiach z viacerých európskych krajín, napríklad Českej republiky. Veľký senát je inštitucionálnym zabezpečením princípu právnej istoty vyjadreného v čl. 2 a normatívne pokrýva prípady, ak sa senát NSSR mieni odchýliť od konštantnej judikatúrnej línie SR. 
Príslušným kolégiom sa rozumie to kolégium, ktorého sa vec týka resp. ide o kolégium, do ktorého spadá senát, ktorý postúpil vec Veľkému senátu na rozhodnutie. 
Veľký senát rozhoduje priamo vo veci samej, v ktorej sa buď pridrží súčasnej judikatúrnej línie, alebo sa v odôvodnených prípadoch od nej odchýli. Inšpirácia postupu podľa odseku 2 vyplýva z negatívnej skúsenosti z Českej republiky – navrhovaná normatívna úprava zabráni tomu, aby sa postupujúci senát neodôvodnene zbavoval vecí, keďže členovia senátu, ktorý vec Veľkému senátu postupuje, sú jeho súčasťou. 

Ods. 1 
Je potrebné znenie ustanovenia § 43 upraviť - doplniť . Obsahuje totiž nejednoznačnú právnu úpravu, ktorej výklad hraničí s nezávislosťou rozhodovania. Nakoľko však navrhované znenie umožňuje rôzny výklad toho, či súd, ktorý vo veci koná a ktorý má zámer vec posúdiť rozdielne vec uznesením postúpi tzv. „veľkému senátu“. V návrhu uvedená povinnosť má aj ten dôsledok, že dochádza k zmene zákonného sudcu, a to v štádiu konania, kedy pôvodne konajúci senát ešte nevydal rozhodnutie ale jeho postup sa pohybuje v rovine úvah. 
V prípade, ak predkladateľ zotrvá na navrhovanom postupe, je nevyhnutné dôsledne procesne upraviť postup NS, a to zaradením osobitnej časti v rámci konania na najvyššom súde. Nestačí v zákone iba kreovať zloženie veľkého senátu. 
Nie je možné vylúčiť ani to, že veľký senát dospeje k záveru, že nebol dôvod ne postúpenie veci veľkému senátu (napr. v takom prípade pri absencii zákonného riešenia zákonného sudcu). 
Povinnosť predložiť vec na rozhodnutie veľkého senátu sa podľa navrhovaného znenia týka iba rozhodnutia NS. Domnievam sa, že takýto postup je namieste len vtedy, ak už v konkrétnej veci rozhodoval najvyšší súd a odvolací súd sa nechce riadiť právnym stanoviskom vysloveným v tejto veci najvyšším súdom. Či tomu tak je, z navrhovaného znenia však nevyplýva. Právna úprava totiž hovorí o právnom názore najvyššieho súdu všeobecne, bez vzťahu ku konkrétnej veci. 

Ods. 2 
Návrh vychádza zo súčasnej štruktúry NS SR (kolégií), hoci nie je zrejmé aká štruktúra orgánov NS v budúcnosti bude. Rieši veci, ktoré majú byť predmetom rozvrhu práce. Dáva kompetenciu predsedovi súdu, hoci proces rozvrhu práve je upravený inak. 
Právna úprava zloženia veľkého senátu teda zasahuje do právomoci NS, danej iným zákonom. Okrem toho je možné diskutovať aj o správnosti samotného zloženia veľkého senátu. Veľký senát má byť totiž zložený iba zo sudcov jedného kolégia (skladba zo sudcov jedného kolégia je namieste iba vtedy, ak pôjde o záväznosť vo vzťahu v súdenej veci), pričom rovnaká právna otázka, ktorú veľký senát posudzuje sa môže týkať aj rozhodovania v inom kolégiu (napr. hmotnoprávna úprava pri aplikácii zákona v obchodných vzťahoch odkazuje na použitie Občianskeho zákonníka (dochádza ti teda ku kolízii občianskoprávneho a obchodného kolégia) . 

Znenie ustanovenia odporúčame doplniť o nový odsek v znení. “Rozhodnutie veľkého senátu zverejní súd v zbierke súdnych rozhodnutí vydávanom NS SR, a to najneskôr v lehote ....... mesiacov od vydania rozhodnutia.“. 
K navrhovanému zneniu dodávame, že jeho uverejnenia na internete považujeme za nedostačujúce nakoľko v množstve rozhodnutí tam uverejňovaných sa rozhodnutie, ktoré má plniť zjednocovaciu funkciu „stratí“. 

 	Z 	N 	koncept veľkého senátu bol pripravovaný v súčinnosti s Najvyšším súdom SR, predkladateľ ho považuje za upravený komplexne a bezproblémovo. 	
Klub 500 	K § 44 

V porovnaní s doterajšou právnou úpravou, návrh v § 44 vynechal pomer sudcu k zástupcovi strany. Za zúčastnenú osobu (bez výslovného uvedenia to umožní rôzny a nejednotný výklad) sotva možno považovať advokáta, ktorý zastupuje niektorú stranu. Okrem toho, ak stranu zastupuje napr. manžel sudcu, takýto sudca môže byť aj majetkovo zainteresovaný na výsledku sporu (náhrada trov konania priznaná úspešnému advokátovi sa v konečnom dôsledku stane predmetom bezpodielového spoluvlastníctva manželov. 
 	Z 	N 	Obsah uvedenej pripomienky je súčasťou textu ...pomer k stranám, ich zástupcom.... 	
Klub 500 	K § 49 

Odporúčame doplniť právnu úpravu aj o riešenie, ak strana namieta aj nadriadený súd ako celok. 
 	Z 	N 	Ustanovenie sa týka námietky jedného sudcu; v judikatúre NS SR a ÚS SR je táto problematika vyriešená tak, že zásadne možno namietať iba toho sudcu, ktorému bola vec pridelená na konanie a rozhodnutie, ale predkladateľ túto problematiku explicitne vyriešil v § 50.  	
Klub 500 	K § 50 

Aplikačnej praxi spôsobuje neodôvodnené prieťahy v k konaní potreba, aby sa k námietke zaujatosti (v prípade, že je namietaný celý súd, hoci to zákon nepredpokladá) vyjadrili všetci sudcovia, a to bez zreteľa na to, či podľa rozvrhu práce rozhodujú občianskoprávne alebo napr. trestnoprávne veci. Odporúčam upraviť rozhodovanie a konanie o námietkach tak, aby súd v prípade námietky súdu ako takého (bez uvedenia dôvodov vo vzťahu ku konkrétnemu sudcovi), mali povinnosť sa vyjadriť iba sudcovia a náhradníci, ktorý majú vec prejednať a rozhodnúť podľa stavu rozvrhu práve daného súdu v čase podania námietky. 
 	Z 	N 	predkladateľ sa nestotožňuje s návrhom. 	
Klub 500 	K § 54 

Ustanovenie je nedôsledné, je potrebné doplniť aj riešenie stavu, ak o vylúčení inej osoby rozhoduje odvolací súd (rozhoduje senát alebo poverený konajúci člen senátu). 
 	Z 	ČA 	ustanovenie bolo precizované (rozhoduje súd, nie sudca,....) 	
Klub 500 	K § 55 

Iba upozorňujeme na nevhodnosť použitia pojmu „strana“. Teraz platné znenie Občianskeho súdneho poriadku, ale aj znenia viacerých (iných) zákonov tvoriacich právny poriadok SR používa pojem „účastník konania“. Rovnako tak robí Ústava SR, Listina základných práv, Exekučný poriadok, Dohovor, ale aj mnohé predpisy Európskeho spoločenstva. 
Nie je mi preto známi racionálny dôvod zmeny desiatky rokov všeobecne zaužívanej a každému zrozumiteľnej právnej terminológie. Zmena terminológie bude mať napr. aj ten dôsledok, že v tej istej veci bude raz používaný zákonný pojem „strana“ a raz zákonný pojem „účastník konania (napr. v konaní o návrhu na zrušenie rozhodcovského rozsudku alebo v exekučnom konaní. 

Iba pre ilustráciu uvádzame, že pojem „účastník konania - řízení“ používa aj teraz prijatý Občiansky zákonník ČR (zákon č. 89/2012 Sb.), ako aj Občiansky súdny poriadok platný v ČR. 
 	Z 	N 	V sporovom kódexe považujeme za dôvodné vrátiť sa k pojmu strana sporu, ktorý plne korešponduje s kontradiktórnym procesom a aj s ohľadom na snahu predísť problémom pri preklade základných pojmov. 	
Klub 500 	K § 58 

Navrhovaná právna úprav zotrváva na nedôslednosti teraz platnej právnej úpravy a naznačuje (predpokladá rozhodovanie iba v súvislosti s pokračovaním v konaní s dedičmi), že súd koná vtedy, ak ide o majetkovú vec, a právnymi nástupcami fyzickej osoby súd dedičia. Mám za to, že návrh je treba doplniť aj o procesný postup súdu v prípade, ak pokračuje v konaní (v majetkovej veci a ide o univerzálnu sukcesiu) s inými osobami ako dedičmi. 
 	Z 	N 	z ustanovenia vyplýva že súd pokračuje nie len s dedičmi strany, prípadne tými, ....viď ust. §58 ods. 2. 	
Klub 500 	K § 59 

Navrhované ustanovenie prevzalo doterajšie znenie Občianskeho súdneho poriadku (došlo k zmene hmotnoprávnej úpravy), nepamätá však na zaniknuté právnické osoby v prípade, ak sa dodatočne nájde majetok takejto osoby. Preto znenie odporúčame zosúladiť s teraz platným znením ustanovenia § 75a Obchodného zákonníka. 
 	Z 	N 	ustanovenie všeobecne pokrýva stratu procesnej subjektivity strany sporu počas konania. 	
Klub 500 	K § 60 

Formulácia „..prijíma stav“. Takáto formulácia naznačuje aktívnu činnosť nástupcu. Okrem toho je na úvahu, či v prípade právneho nástupníctva nie je treba pripustiť možnosť odpustenia lehoty na uskutočnenie procesných úkonov. 
 	Z 	N 	považujeme za správne, aby právny nástupca rešpektoval stav konania v čase zániku procesnej subjektivity predchodcu, pričom plynutie lehôt sa v tomto momente prerušuje.  	
Klub 500 	K § 61 

Návrh právnej úpravy nerieši už teraz v zákone neriešený procesný postup v prípade, ak bolo už vo veci rozhodnuté, avšak ide o stav, keď nedochádza k právnemu nástupníctvu. Domnievame sa preto, že v takomto prípade je treba uvažovať o pripustení autoremedúry a pripustenie možnosti zrušenia rozsudku a následného zastavenia konania v prípade, že v rozsudku uložená povinnosť neprešla na iného. 

 	Z 	N 	navrhovaný postup by bol prielomom do viazanosti súdu vyhláseným rozhodnutím. 	
Klub 500 	K § 63 

Znenie ods. 2, obsahujúce definovanie pojmu „procesný opatrovník“, je potrebné upraviť. Procesný opatrovník totiž nerozhoduje spor. 
 	Z 	N 	procesného opatrovníka ustanoví súd, ktorý prejednáva a rozhoduje spor, ak FO nemá spôsobilosť samostatne konať pred súdom a nemá zákonného zástupcu.  	
Klub 500 	K § 64 

Odporúčame zvážiť spresnenie toho, čo sa považuje za nečinnosť zákonného zástupcu. 

Za vhodnejší, namiesto pojmu „pominú“ považujem pojem „zaniknú“ 

 	Z 	N 	pravdepodobne ide o pripomienku k § 65 – pojem nepovažujeme za problémový. 	
Klub 500 	K § 66 

Ustanovenie je potrebné doplniť o procesný postup v prípade, ak strana nemala v evidencii občanov žiadny trvalý pobyt alebo ide o cudzinca, avšak právomoc súdu je daná. 

 	Z 	N 	kontradiktórny proces predpokladá bdelosť procesnej strany a súčasne jej zodpovednosť. 	
Klub 500 	§ 67 a § 68 

V oboch ustanoveniach je potrebné vypustiť slovo „primerane“. Kto za uvedené osoby koná je totiž predmetom právnej úpravy osobitných zákonov a nie Občianskeho súdneho poriadku. 
 	Z 	A 	 	
Klub 500 	K § 69 

Máme za to, že k zastúpenie iných osôb (aj vtedy, ak o tom rozhodne súd) sa vyžaduje súhlas zástupcu. Preto je potrebné ustanovenie upraviť. 
 	Z 	N 	máme za to, že uvedené vyplýva z právneho vzťahu zastúpenia.  	
Klub 500 	K § 71 

Vzhľadom na pretrvávajúce rozdielne právne názory odporúčam v ods. 2 doplniť požiadavku súhlasu spoločníka aj v prípade, ak ide o hmotnoprávny úkon spoločníka, ktorým bude procesný spoločník viazaný. 
 	Z 	N 	hmotnoprávne úkony a ich účinnosť rieši ust. § 116 ods. 2.  	
Klub 500 	§ 72 

Nadpis odporúčame upraviť nasledovne: „Nútené procesné spoločenstvo“ 

 	Z 	N 	navrhovanú zmenu nepovažujeme za prínosnú. 	
Klub 500 	K § 73 

Je treba zvážiť formuláciu ustanovenia vzhľadom no pojem „ďalší subjekt“. Za vhodnejšie považuje Klub 500 označenie „osoba“ (či už fyzická alebo právnická). 
 	Z 	N 	vychádza sa z označenia rubriky a pojem subjekt uvedené konzumuje. 	
Klub 500 	K § 74 

Právnu úpravu je potrebné doplniť. Rieši totiž iba jednu situáciu, ktorá môže v priebehu konania nastať. Nerozlišuje pritom, či došlo k zmluvnému alebo zákonnému prechodu práva alebo povinnosti. Je možné uvažovať aj o takej procesnej úprave, že bez zreteľa na to, či dôjde k prechodu alebo prevodu práv a povinností a strana to nenavrhne, súd konanie rozhodne spor medzi pôvodnými účastníkmi. V takom prípade však treba uvažovať aj o zmene ustanovenia § 58 návrhu. V každom prípade je však nevyhnutné využiť rekodifikáciu a právnou úpravou vyriešiť pretrvávajúcu nejednotnú aplikačnú prax vo veľkej miera sa podieľajúcu na prieťahoch konania v týchto veciach. 

 	Z 	N 	nová právna úprava práve precizuje modifikácie v postavení subjektov, pričom pri nedostatku vecnej legitimácie v čase začatia konania to zakladá možnosť podať novú žalobu.  	
Klub 500 	K § 75 

Opätovne dávame do pozornosti zmenu doterajšej terminológie. Návrh bez toho, aby dôvod uviedol, doterajší pojem „vedľajší účastník“ zamenil za pojem „Intervent“, hoci pôvodný pojem vedľajší účastník je desiatky rokov v právnom poriadku SR používaný a obdobne ako vyššie uvedený pojem „účastník konania“ je používaný v množstve teraz platných právnych predpisov. Preto odporúčame v komentovanom ustanovení ako aj v následných ustanoveniach používať pôvodný pojem „vedľajší účastník“. 
 	Z 	N 	tento pojem vystihuje podstatu inštitútu, je vhodný aj s ohľadom na zmenu terminológie (strana sporu) a nájde reflexiu aj v ostatných predpisoch.  	
Klub 500 	K § 77 

Odporúčame zvážiť, či je potrebné, aby súd rozhodoval o pripustení interventa. Máme za to, že je postačujúca právna úprava, že ak súd do určitej lehoty nerozhodne , má sa zo to, že so vstupom interventa do konania súhlasí. Žiada sa doplnenie ods. 3 ustanovenia. Ak strana vstúpi do konania z vlastného podnetu, musí uviesť na strane koho do konania vstupuje. 

Ustanovenie je treba doplniť o možnosť súdu kedykoľvek za konania rozhodnúť, že účasť interventa v konaní považuje za neprípustnú (napr. preto, že v konaní vyšlo najavo, že výsledok sporu sa interventa netýka) 

 	Z 	N 	Považujeme za správne ponechať rozhodovanie o prípustnosti na návrh.  	
Klub 500 	K § 76 až § 82 

Ustanovenia je nevyhnutné doplniť v prípade, ak intervent a žalobca alebo žalovaný tvoria nerozlučné spoločenstvo. V takom prípade je interventovi nevyhnutné umožniť uskutočnenie procesných úkonov, ktoré prípadne zmeškal žalobca alebo žalovaný v čase, pred jeho vstupom do konania (napr. je nevyhnutné mu umožniť navrhnúť dôkazy, a to aj vtedy, ak strana na ktorej vystupuje už takéto právo nemá). Práva interventa naznačené v § 81 a § 82 skôr riešia vzťah interventa a strany na ktorej vystupuje a nie jeho procesné práva v konaní. Vzhľadom na záväznosť rozhodnutia aj pre interventa, je potrebné dôsledne zabezpečiť realizáciu aj jeho procesných práv. 
 	Z 	N 	inšpirácia úpravy vychádza z nemeckej právnej úpravy a rešpektuje nové vnímanie tohto inštitútu a z toho vyplývajúce procesné postavenie.  	
Klub 500 	K § 83 

Vzhľadom na sformalizovanie súdneho procesu, je všeobecne treba uvažovať o rozšírení povinného zastúpenia 
 	Z 	N 	Povinné zastúpenie bolo zavedené v § 85. 	
Klub 500 	K § 84  

Považujeme za vhodné pojem „osoba blízka“ samostatne definovať pre účely zastúpenia. Ak nedôjde k samostatnému definovaniu v tomto zákone, uvedený pojem sa bude vykladať v zmysle ustanovenia Občianskeho zákonníka. Takýto výklad vzhľadom na účel zastúpenia považujme za nedostatočný. Toho uvedeného výkladu bude napr. nepripustenie zastúpenia inak blízkym príbuzným (napr. brat, sestra). 
 	Z 	N 	pojem považujeme za jasný.  	
Klub 500 	K § 85 

K ods. 1 poznamenávame, že, nevieme posúdiť, čo viedlo autora návrhu k povinnému zastúpeniu advokátom v sporoch vyvolaných alebo súvisiacich s konaním podľa Exekučného poriadku. Predpokladáme však, že to bolo z dôvodu potreby osobitnej ochrany spotrebiteľa. V takom prípade je však povinné zastúpenie advokátom potrebné osobne obmedziť. 
Nie je možné si odpustiť poznámku, že povinné zastúpenie advokátom na strane spotrebiteľa aj v exekučných veciach (ktoré sú považované ako právne nenáročné), bude znamenať minimalizovanie súdnych sporov iniciovaných spotrebiteľom., a to z dôvodu, že spotrebiteľ nebude mať na zaplatenie advokáta resp. náhrady trov konania. 

Pre ilustráciu uvádzame, že vtedy, ak vymáhaná sumu od spotrebiteľa bude napr. 1000 eur, samotná odmena za takéto povinné zastúpenie bude predstavovať odmenu najmenej za dva úkony právnej pomoci (prevzatie zastúpenia, vyjadrenie). To teda znamená, že neúspešný spotrebiteľ zaplatí aj odmenu za dva právne úkony naviac, čo spolu so sumou 20% z vymáhanej sumy ako odmeny exekútora predstavuje memalé čiastky. Treba dodať, že priznanie náhrady týchto spotrebiteľom vynaložených trov (vzhľadom na úspech v konaní), prichádza do úvahy iba v minimálnom počte vecí. K uvedeným nákladom je treba v prípade neúspechu v exekučnom konaní pripočítať náhradu trov protistrany (ktorá tiež musí byť zastúpená advokátom. V konečnom dôsledku to bude znamenať, že povinný spotrebiteľ namiesto istiny 1000 eur zaplatí cca 1500 eur. 
Domnievame sa však, že ako bolo motívom povinného zastúpenia advokátom v exekučnom konaní dosiahnutí dobrovoľnosť plnenia a znížiť tak nápad týchto vecí na súd, je treba na dosiahnutie tohto zámeru hľadať iný spôsob. 
 	Z 	A 	spory vyvolané alebo súvisiace s konaním podľa Exekučného poriadku boli vypustené. 	
Klub 500 	K § 86 

Hoci z ustanovenia § 86 je zrejmé, že advokát je oprávnený robiť iba procesné úkony (ods. 2), vzhľadom na nejednotnú prax považujem za vhodné v zákone expressis verbis uviesť, že advokát nie je oprávnený robiť hmotnoprávne úkony, okrem, ak je na to osobitne splnomocnený (napr. nemôže sám uzavrieť zmier). 
 	Z 	N 	ustanovenie považuje predkladtaeľ za zrejmé. 	
Klub 500 	K § 87 

V prípade vstupu prokurátora do konania (ods. 2, písm. b) odporúčame zvážiť možnosť jeho vstupu o konania iba na strane spotrebiteľa a ak s tým spotrebiteľ súhlasí. 

K ods. 4 Ustanovenie odporúčame preformulovať a doplniť ods. 5, a to nasledovne: „(4)Prokurátor, ktorý podal návrh má procesné práva a povinnosti strany.“. 
„(5)Prokurátor, ktorý vstúpil do konania má procesné práva a povinnosti nerozlučného interventa. 
 	Z 	N 	s ohľadom na úlohy prokuratúry považujeme nastavenie právnej úpravy za dostatočné. 	
Klub 500 	K § 90 až § 98 

Vzhľadom na uvažovanú elektronizáciu súdnej agendy odporúčame zvážiť formuláciu (doplnenie) časti procesných úkonov súdu. 
 	Z 	N 	ide len o identifikáciu základných úkonov, pričom úpravu formy ich realizácie uskutoční vykonávací predpis. 	
Klub 500 	§ 96 

Ustanovenie § 96 odporúčame doplniť o možnosť dodatočného odpustenia pokuty (autoremedúrou), ak dodatočne vyjde najavo, že dôvod udelenia pokuty osoba, ktorej bola pokuta uložená nezavinila. 

 	Z 	N 	pokuta predstavuje preventívno - sankčný nástroj a má zásadný význam pre procesnú zodpovednosť, preto sa predkladateľ nestotožňuje s možnosťou ju odpustiť. 	
Klub 500 	K § 99 a § 100 

Právna úprava doručovania je nedôsledná. Z predloženého návrhu síce vplýva, že vychádza zo zákona č. 253/1998 Z.z. o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky, nerešpektuje však je súčasnú právnu úpravu (ktorá nezodpovedá potrebám navrhovanej rekodifikácie a z predloženého návrhu nevyplýva zámer zákonodarcu túto právnu úpravu prispôsobiť novým požiadavkám). 

Predložený návrh nadväzujúci na právnu úpravu (register obyvateľov), ktorý však upravuje pobyt obyvateľov a nie ich adresy (v súvislosti s cudzincom však už návrh hovorí o pobyte cudzinca). Uvedený zákon pritom rozlišuje trvalý pobyt, prechodný pobyt, pobyt občana v zahraničí. Z návrhu nie je zrejmé ani to, aký pobyt má predložený návrh zákona na mysli. V návrhu uvedená formulácia teda môže znamenať povinnosť súdu (pri neúspešnom pokuse o doručenie na niektoré z miesť pobytu), povinnosť doručovať na všetky miesta pobytu uvedené v registri. Dávame do pozornosti aj to, že navrhovaná právna úprava pri posudzovaní miestnej príslušnosti (§ 14) používa pojem pobyt (nie adresa). Aplikačná prax súdov pritom pobyt nestotožňuje s adresou. Predkladateľ si uvedené rozdielnosti navrhovanej právnej úpravy neuvedomuje. Vyžaduje sa preto ich spresnenie a aj uskutočnenie potrebných legislatívnych zmien v zákone č. 253/2008 Z.z.. 
Alternatívna právna úprava (ods. 1 písm. b) tiež znamená pri neúspešnom pokuse o doručenie povinnosť doručovať do miesta podnikania ako aj na adresu uvedenú v živnostenskom registri. 
Problémy súvisiace s doručovaním navrhovaná právna úprava preto nerieši (a to ani vo väzbe na ustanovenia § 102 až § 108 návrhu a problémy s doručovaním, písomností sa budú i naďalej výrazne podieľať na prieťahoch súdneho konania a vymožiteľnosti práva. 

V súvislosti s adresou na doručovanie dávame do pozornosti rozhodnutie vo veci rozsudku Európskeho súdneho dvora z 15.3.2012, sp. z. C-292/10 (Cornelius de Visser), ktorý odpovedajúc ne predbežné otázky, okrem iného uviedol: 
43 Svojou prvou otázkou a prvou časťou tretej otázky, ktoré treba preskúmať spoločne, chce vnútroštátny súd v podstate vedieť, či sa má právo Únie vykladať v tom zmysle, že bráni vydaniu rozsudku pre zmeškanie proti žalovanému, ktorého miesto pobytu nebolo možné zistiť a ktorému bola písomnosť, ktorou sa začína konanie, doručená vyhláškou v súlade s vnútroštátnym právom. 
44 V tejto súvislosti treba na úvod poznamenať, že cieľom nariadenia č. 44/2001, rovnako ako dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 299, 1972, s. 32), zmenenom a doplnenom nasledujúcimi dohovormi o pristúpení nových členských štátov k tomuto dohovoru, nie je zjednotiť všetky procesnoprávne normy členských štátov, ale upraviť súdnu právomoc na riešenie sporov v občianskych a obchodných veciach vo vzťahoch medzi týmito štátmi a uľahčiť výkon súdnych rozhodnutí (rozsudok Hypoteční banka, už citovaný, bod 37). 
45 Hoci v prípade neexistencie systematickej úpravy vnútroštátnych konaní právom Únie prislúcha členským štátom, aby v rámci svojej procesnej autonómie stanovili procesnoprávne normy, ktoré sa uplatňujú na žaloby podané na ich súdoch, tieto normy nesmú byť v rozpore s právom Únie, najmä v rozpore s ustanoveniami nariadenia č. 44/2001. 
46 Z toho vyplýva, že v rámci uplatňovania uvedeného nariadenia môže vnútroštátny súd na základe ustanovenia svojho vnútroštátneho práva viesť konanie proti osobe, ktorej bydlisko je neznáme, iba vtedy, ak tomu nebránia pravidlá určenia právomoci stanovené týmto nariadením. 
47 Pokiaľ ide o požiadavky, ktoré treba dodržať v konaní, treba pripomenúť, že všetky ustanovenia nariadenia č. 44/2001 vyjadrujú zámer dbať na to, aby v rámci jeho cieľov konania vedúce k prijímaniu súdnych rozhodnutí prebiehali v súlade s právom na obranu (pozri rozsudky z 21. mája 1980, Denilauler, 125/79, Zb. s. 1553, bod 13, a z 2. apríla 2009, Gambazzi, C 394/07, Zb. s. I 2563, bod 23). 
48 Požiadavka dodržania práva na obranu, ako je stanovená aj v článku 47 Charty, sa však musí realizovať zároveň s dodržaním práva žalobcu obrátiť sa na súd, aby rozhodol o dôvodnosti jeho návrhov. 
49 V tomto zmysle Súdny dvor v bode 29 už citovaného rozsudku Gambazzi rozhodol, že základné práva, ako je dodržiavanie práva na obranu, sa neprejavujú ako absolútne výsady, ale môžu zahŕňať aj obmedzenia. Tieto obmedzenia však musia skutočne zodpovedať cieľom všeobecného záujmu, ktoré sleduje dotknuté opatrenie, a vzhľadom na sledovaný cieľ nesmú predstavovať neprimerané narušenie uvedených práv. 
50 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor už rozhodol, že snaha zabrániť situáciám odopretia spravodlivosti, ktorým by bol vystavený žalobca z dôvodu nemožnosti lokalizovať žalovaného, predstavuje takýto cieľ všeobecného záujmu (rozsudok Hypoteční banka, už citovaný, bod 51). 
51 Pokiaľ ide o požiadavku predísť neprimeranému narušeniu práv na obranu, treba uviesť, že sa prejavuje v pravidle stanovenom v článku 26 ods. 2 nariadenia č. 44/2001, podľa ktorého súd preruší konanie dovtedy, kým sa nepreukáže, že žalovaný mal možnosť prevziať písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocennú písomnosť v dostatočnom čase, aby mohol pripraviť svoju obranu alebo aby sa na tento účel prijali všetky potrebné úkony. 
52 Pokiaľ ide na jednej strane o uplatniteľnosť tohto ustanovenia, na začiatok treba uviesť, že za okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, túto uplatniteľnosť nevylučujú ani pravidlá stanovené v článku 26 ods. 3 a 4 nariadenia č. 44/2001, t. j. článok 19 nariadenia č. 1393/2007 ani článok 15 Haagskeho dohovoru z roku 1965. 
53 Je pravda, že zákonnosť doručenia písomnosti, ktorou sa začína konanie, neprítomnému žalovanému sa musí posudzovať podľa ustanovení tohto dohovoru (rozsudok z 13. októbra 2005, Scania Finance France, C 522/03, Zb. s. I 8639, bod 30), a, a fortiori, podľa ustanovení nariadenia č. 1393/2007. Toto pravidlo však platí iba v rozsahu, v akom sa uplatňujú tieto ustanovenia. Tak článok 1 ods. 2 nariadenia č. 1393/2007, ako aj článok 1 druhý odsek Haagskeho dohovoru z roku 1965 však stanovujú, že tieto inštitúty „sa neuplat[ňujú], ak nie je známa adresa osoby, ktorej sa má písomnosť doručiť“. 
54 Preto treba usudzovať, že za okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, sa článok 19 nariadenia č. 1393/2007 ani článok 15 Haagskeho dohovoru z roku 1965 neuplatňujú, keďže adresa žalovaného nie je známa. 
55 Pokiaľ ide na druhej strane o výklad článku 26 ods. 2 nariadenia č. 44/2001, ako Súdny dvor nedávno rozhodol, toto ustanovenie treba chápať v tom zmysle, že súd príslušný na základe tohto nariadenia môže v prípade, ak sa nepreukáže, že žalovaný mohol prevziať návrh na začatie konania, platne pokračovať v konaní iba vtedy, pokiaľ sa prijali všetky nevyhnutné opatrenia, aby sa žalovaný mohol brániť. Súd, ktorý vo veci rozhoduje, musí na tento účel zabezpečiť, aby prebehli všetky prieskumy, ktoré ukladajú zásady riadnej starostlivosti a dobrej viery, aby sa zistil pobyt žalovaného (pozri rozsudok Hypoteční banka, už citovaný, bod 52). 
56 Je pravda, že aj keď sú tieto podmienky splnené, možnosť pokračovať v konaní bez vedomia žalovaného, tak ako je to v konaní vo veci samej, prostredníctvom „doručenia vyhláškou“ obmedzuje práva žalovaného na obranu. Toto obmedzenie je však odôvodnené vzhľadom na právo žalobcu na účinný prostriedok nápravy, keďže bez takéhoto postupu by toto právo zostalo nenaplnené (pozri rozsudok Hypoteční banka, už citovaný, bod 53). 
57 Na rozdiel od situácie žalovaného, ktorý, pokiaľ bol zbavený možnosti účinného prostriedku nápravy, môže dosiahnuť dodržanie práva na obranu tým, že podľa článku 34 bodu 2 nariadenia č. 44/2001 napadne uznanie rozsudku, ktorý bol proti nemu vydaný, totiž žalobcovi hrozí, že bude zbavený akejkoľvek možnosti podať žalobu (pozri rozsudok Hypoteční banka, už citovaný, bod 54). 
58 Okrem iného z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva vyplýva, že právo na prístup k súdu zaručené článkom 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, ktorý zodpovedá článku 47 druhému odseku Charty, nebráni „predvolaniu oznamom“, ak sú práva dotknutej osoby riadne chránené (pozri rozsudok ESĽP Nunes Dias v. Portugalsko z 10. apríla 2003, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí ESĽP 2003 IV). 
59 Preto treba na prvú otázku a prvú časť tretej otázky odpovedať tak, že právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vydaniu rozsudku pre zmeškanie proti žalovanému, ktorého miesto pobytu nebolo možné zistiť a ktorému bola písomnosť, ktorou sa začína konanie, doručená vyhláškou v súlade s vnútroštátnym právom, pod podmienkou, že vnútroštátny súd sa najprv uistil, že prebehli všetky prieskumy, ktoré ukladajú zásady riadnej starostlivosti a dobrej viery, aby sa zistil pobyt tohto žalovaného. 
O druhej otázke 
60 Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku danú v predchádzajúcom bode netreba odpovedať na druhú otázku. 
O druhej časti tretej otázky 
61 Druhou časťou tretej otázky chce vnútroštátny súd v podstate vedieť, či sa má právo Únie vykladať v tom zmysle, že bráni osvedčeniu rozsudku pre zmeškanie, ktorý bol vydaný proti žalovanému, ktorého adresa nie je známa, ako európskeho exekučného titulu v zmysle nariadenia č. 805/2004. 
62 Je pravda, že rozsudok pre zmeškanie je uvedený medzi exekučnými titulmi v zmysle článku 3 uvedeného nariadenia, ktoré môžu byť osvedčené ako európsky exekučný titul. Ako vyplýva z odôvodnenia č. 6 nariadenia č. 805/2004, neexistencia námietok zo strany dlžníka, ako je stanovená v článku 3 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, môže mať podobu nedostavenia sa na súdne konanie alebo nesplnenia výzvy súdu predložiť písomné oznámenie o zámere brániť sa. 
63 Podľa článku 14 ods. 2 rovnakého nariadenia však „na účely tohto nariadenia, doručenie podľa ods. 1 je neprípustné, ak adresa dlžníka nie je s určitosťou známa“. 
64 Zo samotného znenia nariadenia č. 805/2004 teda vyplýva, že rozsudok pre zmeškanie vydaný v prípade, že nebolo možné určiť bydlisko žalovaného, nie je možné osvedčiť ako európsky exekučný titul. Tento záver vyplýva tiež z analýzy cieľov a systematiky tohto nariadenia. Toto nariadenie totiž zavádza mechanizmus, ktorý je výnimkou zo spoločného režimu uznávania rozsudkov, ktorého podmienky sa v zásade vykladajú prísne. 
65 Odôvodnenie č. 10 nariadenia č. 805/2004 tak zdôrazňuje, že ak súd v členskom štáte vydal rozhodnutie o nespornom nároku bez toho, aby sa dlžník zúčastnil konania, zrušenie akýchkoľvek kontrol v členskom štáte výkonu je neoddeliteľne spojené s existenciou dostatočnej záruky dodržania práva na obranu. 
66 Ako vyplýva z bodu 57 tohto rozsudku, možnosť žalovaného namietať proti uznaniu rozsudku, ktorý bol proti nemu vydaný v zmysle článku 34 bodu 2 nariadenia č. 44/2001, mu umožňuje uplatniť dodržanie jeho práv na obranu. Táto záruka by však chýbala, ak by za okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, bol rozsudok pre zmeškanie vydaný proti žalovanému, ktorý sa nedozvedel o konaní, osvedčený ako európsky exekučný titul. 
67 Preto treba usudzovať, že rozsudok pre zmeškanie vydaný proti žalovanému, ktorého adresa nie je známa, nesmie byť osvedčený ako európsky exekučný titul v zmysle nariadenia č. 805/2004. 
68 V dôsledku toho treba na druhú časť tretej otázky odpovedať tak, že právo Únie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni osvedčeniu rozsudku pre zmeškanie, ktorý bol vydaný proti žalovanému, ktorého adresa nie je známa, ako európskeho exekučného titulu v zmysle nariadenia č. 805/2004. 
 	Z 	A 	Mimoriadne inšpiratívna pripomienka viedla k zásadnému prepracovaniu textu.  	
Klub 500 	K § 101 

Odporúčame v ods. 1 v úvodnej časti preformulovať nasledovne: „(1) Doručujúcim orgánom okrem súdu je ...“. 
Uvedená zmena okrem toho, že vyplní súčasnú absenciu právnej úpravy ale aj z nej vyplynie, že ak doručuje písomnosť súd v konaní, má rovnaké povinnosti (napr. poučovacie) ako doručujúci orgán. 
Dávam na zváženie, či ods. 1, nedoplniť o nové písmeno v znení: „e) iný orgán určený osobitným zákonom.“. Uvažovaná zmena by umožnila operatívne riešiť možnosť doručovania súdnych písomností bez potreby zásahu do navrhovaného zákona. 

V súvislosti s poštovým podnikom odporúčame odkaz na § 7 zákona č. 324/2011 Z.z. o poštových službách 
V súvislosti s doručovaním exekútorom odkaz na § 193 a nasl. zákona č. 233/1995 Z.z. Exekučný poriadok 
 	Z 	N 	doručovanie je procesný úkon, ktorý súd realizuje prostredníctvom doručujúceho orgánu (súd ním nie je). 	
Klub 500 	K § 104 

Odporúčame preformulovať. Nedoručuje sa totiž „...tak, že adresát potvrdí prijatie...“, ale doručuje sa za použitia osobitného druhu zásielky s doručenku s označením „do vlastných rúk“, pričom zásielka sa považuje za doručenú ak 

- adresát potvrdí prijatie písomnosti na doručenke 
- za podmienok uvedených v § 106 
-za podmienok uvedených v ods. 3 (znova však upozorňujem na pripomienku k § 100). Preto považujem za potrebné preformulovať ustanovenia, a to aj vo väzbe na § 100 návrhu. 
 	Z 	N 	ustanovenie identifikuje potvrdenie prijatia písomnosti. Postup pri doručovaní upravuje osobitný zákon o poštových službách.  	
Klub 500 	K § 106 

Ods. 3 odporúčame doplniť nasledovne: „ Ak bolo poučenie podľa ods. 1 a 2 uskutočnené ústne, vyznačí doručovateľ túto skutočnosť na doručenke. 
 	Z 	ČA 	odseky 2 a 3 boli vypustené. 	
Klub 500 	K § 107 

Navrhujeme preformulovať a jednoznačne vyjadriť možnosť súdu za splnenia zákonom stanovených predpokladov, povinnosť súdu odpustiť zmeškanie lehoty. Súčasne je potrebné stanoviť, že súd nie je povinný z úradnej povinnosti tieto skutočnosti zisťovať. Súčasne je potrebné určiť začiatok plynutia lehoty určenej v doručovanej písomnosti (napr. dňom doručenia rozhodnutia súdu o odpustení zmeškania lehoty). 
Opätovne upozorňujeme na nesúlad pojmov „pobyt“ a „adresa“ vo vzťahu k registru obyvateľov na ktoré je súdne doručovania naviazané. 
Ustanovenie odporúčame precizovať a jednoznačne formulovať predpoklady pre odpustenie zmeškania lehoty, a to: 
a) Adresát s v mieste doručovania nezdržiaval 
b) Vo väzbe na toto doručenie neporušil žiadnu právnu povinnosť vyplývajúcu zo zákona (o registri obyvateľov) 
Taktiež považujeme za nevyhnutné pripustiť možnosť odvolania proti uzneseniu o odpustení (neodpustení ) zmeškania lehoty. 
Domnievame sa, že iba precizovaná právna úprava doručovania zabráni možnej nejednotnej aplikačnej praxi, prieťahom v konaní pričom iba takáto úprava zabezpečí procesnú ochranu strán. 

 	Z 	N 	Dôvod zmeškania lehoty posúdi súd vzhľadom na konkrétne okolnosti prípadu, považujeme ho za dôvodné najmä pre zachovanie efektívnosti konania.  	
Klub 500 	K § 108 

Text ustanovenia za bodkočiarkou považujeme za nezrozumiteľný. Týka sa povinnosti uverejňovať údaje uvedené pred bodkočiarkou aj na uverejnenie v dennej tlači vždy, alebo len vtedy, ak tak stanovuje osobitný predpis ??? 
Poznamenávame, že úvodná časť ustanovenia upravuje iba prípad, ak osobitný predpis ukladá povinnosť zverejniť údaje vyhláškou. 
 	Z 	A 	Ustanovenie bolo prepracované. 	
Klub 500 	K § 110 

Odporúčame upraviť. 
V ods. 1 – vypustiť slovo „ju“. 
V ods. 2 – doplniť vety: „Predĺžiť je možné len lehotu, ktorá ešte neuplynula. To však nebráni súdu, aby určil novú lehotu na uskutočnenie rovnakého procesného úkonu.“. 
 	Z 	N 	Predkladateľ sa zámerne vyhýba prílišnej kazuistike. 	
Klub 500 	K § 111 

Odporúčam upraviť znenie takto: „Ak strana nemá plnú procesnú subjektivitu, lehota neplynie , a to až do doby, kým mu nie je ustanovený zákonný zástupca alebo procesný opatrovník.“. 
Vo väzbe na to, treba primerane upraviť ustanovenie § 112 návrhu. Poznamenávame, že plynutie lehoty platí bez zreteľa na to, či došlo k strate procesnej subjektivity alebo túto strana nemala ani v čase začatia konania. 
Odporúčame doplniť o vetu v znení: „Tým nie sú dotknuté ustanovenia § 58 a 59 zákona“ 
Odporúčame upraviť. Procesná subjektivita je totiž závislá od hmotnoprávnej subjektivity. 

 	Z 	N 	Predkladateľ sa nestotožnil s pripomienkou, ide obsahovo o súčasné ust. § 56 OSP a precizuje situáciu ak už lehota pre vykonanie úkonu plynie. 	
Klub 500 	K § 112 

Pozri poznámku k § 111. 
 	Z 	N 	ustanovenie je precizované v kontexte stavu de lege lata. 	
Klub 500 	K § 113 

Znenie ustanovenia bolo prevzaté z teraz platného ustanovenia Občianskeho zákonníka. Podľa aplikačne praxe sa však neuplatní vždy ods. 4, a to vtedy, ak inak lehota procesného charakteru má podľa platného znenia konkrétnej právnej úpravy – hmotnoprávny charakter. Vzhľadom na množstvo takýchto lehôt, treba uvažovať aj o možnosti inej právnej úpravy. Teda je potrebné v zákone inak formulovať ustanovenie ods. 4, napr. nasledovne: 
(4)Ak zákon neustanovuje inak, lehota je zachovaná, ak sa v posledný deň lehoty urobí úkon na súde alebo podanie odovzdá orgánu, ktorý má povinnosť ho doručiť; to platí aj v prípade, že podanie urobené elektronickými prostriedkami je doručené mimo pracovnej doby. 
Pre ilustráciu o možných diskusiách a teda aj možnému rôznemu výkladu dávam do pozornosti úpravu v ustanoveniach § 416 návrhu. 
 	Z 	N 	Ustanovenie považuje predkladateľ za jasné, ide zrejme o nepochopenie, v texte došlo k precizovaniu podania elektronického, lehota je zachovaná ak bolo doručené posledný deň lehoty aj mimo pracovného času.  	
Klub 500 	K § 114 

Dávame do pozornosti kolíziu navrhovanej právnej úpravy s návrhom na odpustenie zmeškania lehoty v súvislosti s doručovaním (§ 107). Ustanovenia je potrebné zosúladiť 
 	Z 	N 	Ide p špeciálne ustanovenie vo vzťahu k ustanoveniu o odpustení zmeškania lehoty, išlo o zámer. 	
Klub 500 	§115 
K ods. 1 – Charakterizovanie podania ako úkon určený súdu považujeme za nepresné. Spravidla ide totiž o úkon, ktorý je určený aj druhej strane (ktorá spravidla má povinnosť na podanie reagovať) a súd je iba „sprostredkovateľom“ takéhoto podania a na podanie reaguje procesným spôsobom vyplývajúcim zo zákona. Preto považujeme za vhodné z ods. 1 vypustiť slová: „... určený súdu“. 

K ods. 2 – Návrh (hoci iba príkladom) definuje, čo je treba považovať za podanie vo veci samej. V návrhu uvedené podania však nekorešpondujú s ďalšími (viacerými) ustanoveniami návrhu. Napr. ustanovenie § 296 upravuje, že súd vo veci samej rozhoduje rozsudkom. Vo väzbe na pripomienkované ustanovenia by to znamenalo povinnosť rozhodnúť aj o späťvzatí žaloby rozsudkom. To však návrh zákona zrejme nesledoval. 
Z uvedených dôvodov odporúčame vyhnúť sa definovaniu „podanie vo veci samej“. Domnievame sa, že najpodstatnejší význam pre posúdenie dôsledkov rozhodnutia súdu o podaní strany je právna úprava prípustnosti (neprípustnosti) opravných prostriedkov; čo návrh rieši na iných miestach. 
 	Z 	N 	bolo zámerom definovať podanie a podanie vo veci samej a máme zato, že ide o procesný úkon účastníka adresovaný súdu (procesná teória je v tomto zmysle konštantná) dokonca úkon urobený účastníkom bez prostredníctva súdu vníma ako neúčinný – Winterová, Civilné právo procesní, str. 204).  	
Klub 500 	K § 116 

Ustanovenie je potrebné upraviť. 
V ods. 1 je stanovená povinnosť hodnotenia podania s prihliadnutím na vôľu strany. Mám za to, že je dostačujúce vyjadrenie o povinnosti hodnotiť podanie podľa jeho obsahu (pozri § 41 teraz platného znenia OSP). Prihliadnuť na vôľu strany môže totiž súd iba vtedy, ak táto vôľa je zrejmá zo samotného podania. Vôľová stránka je inak vysoko subjektívnou kategóriou, ktorá, ak nie je vyjadrená v prejave nemôže byť súdu známa. Inak by povinnosť prihliadnuť na vôľu, ktorá nie je obsahom prejavu musela byť spojená s povinnosťou súdu, túto vôľu zisťovať (dokazovať). 

Ods. 2 je potrebné upraviť. Účinnosť podania voči druhej strane nemôže byť daná okamihom, keď sa dozvie o existencii podania ale vtedy, keď sa dozvie o jeho obsahu. 
Medzi dozvedením sa o podaní a dozvedením sa o jeho obsahu (ale aj možnosťou dozvedenia sa o jeho obsahu) môže byť rozhodujúci časový rozdiel (napr. strana nemôže do spisu nahliadnuť z dôvodu, že spis sa nachádza na dožiadanom súd, súd určí dlhú lehotu na nahliadnutie do spisu a pod.). Ak podanie napr. obsahuje hmotnoprávnu ponuku, môže sa strana s prijatím ponuky dostať do omeškania, hoci o obsahu ponuky nemá vedomosť. 
 	Z 	ČA 	ods. 1 - A 
ods. 2 - N - vzťahuje sa na hmotnoprávny úkon. 
 	
Klub 500 	K § 117 

Odporúčame v ods. 3 nahradiť pojem „subjekt“ , ktorý nie je v zákone definovaný. 
 	Z 	N 	pojem subjekt považujeme v právnej rovine za jasný.  	
Klub 500 	K § 118 

V ods. 2 je potrebné doplniť povinnosť súdu vyznačiť odtlačkom pečiatky prijatie podania určeného inému súdu. 
V súvislosti s tzv. plynulosťou zapisovania (ods. 3) iba dávam do pozornosti, problém, ktorý môže vzniknúť v súvislosti so zapísaním veci vo väzbe na rozvrh práce a z toho vyplývajúce právo na „zákonného sudcu“. Preto je treba právnu úpravu zosúladiť z úpravou o rozvrhu práce. 

 	Z 	N 	zákon nemá ambíciu riešiť technické postupy, tie bude riešiť Spravovací poriadok. 	
Klub 500 	K § 119 

Podstatnou náležitosťou každého podania je osobný podpis podateľa. Túto náležitosť každého podania (pokiaľ nejde o podanie uskutočnené elektronicky), je potrebné doplniť. Domnievam sa, že návrh sa s danou povinnosťou zodpovedajúcim spôsobom nevyporiadal. Je však potrebné pamätať aj na zosúladenie v súvislosti s elektronickým podaniami resp. s „overeným elektronickým podpisom“. 
Nadpis § 119 návrhu je potrebné doplniť nasledovne: „Všeobecné náležitosti podania“. Viaceré ustanovenia návrhu sa odvolávajú na všeobecné náležitosti podania, hoci takúto úpravu návrh zákona neobsahuje. Preto je žiaduce jednoznačne vedieť, že ide o náležitosti uvedené v tomto ustanovení. 
 	Z 	A 	 	
Klub 500 	K § 120 

Ods. 1 navrhujeme preformulovať takto: 

(1)Ak nejde o podanie vo veci samej alebo návrh na nariadenie neodkladného opatrenia alebo zabezpečovacieho opatrenia a z podania nie je zrejmé, ktorému súdu je určené alebo čoho sa týka alebo čo sa ním sleduje, vyzve súd na doplnenie alebo opravu tohto podania.“. 

Ods. 3 navrhujeme preformulovať takto: 
(3)Ak sa v tejto lehote podanie nedoplní alebo neopraví, prípadne sa doplní alebo 
opraví tak, že z neho nie je zrejmé ktorému súdu je určené alebo, čoho sa podanie týka alebo čo sa ním sleduje, na takéto podanie súd neprihliada. 
 	Z 	N 	Predkladateľ sa pridržiava zvolenej koncepcie, s navrhovanou pripomienkou sa nestotožnil. 	
Klub 500 	K § 121 

Dávame do pozornosti pripomienku k § 115 ods. 2 návrhu a v prípade jeho zmeny potrebu primerane upraviť aj § 121 návrhu. 

Ako nejasný pre ďalší procesný postup súdu sa javí dovetok v ods. 3 za bodkočiarkou v znení: „ ;to neplatí, ak pre uvedený nedostatok možno v konaní pokračovať.“. Je totiž otázne, či súd v takom prípade vôbec prihliada (neprihliada) na ním vydané uznesenie o odmietnutí podania. Zdá sa preto vhodnejšia nasledovná právna úprava: 
„Ak strana podanie nedoplní alebo neopraví a v konaní možno inak pokračovať, súd na podanie neprihliada. O tom upovedomí stranu, ktorá podanie urobila. Uznesenie o odmietnutí podania ani samotné podanie súd druhej strane nedoručuje.“. 
V záujme odstránenia pochybností, treba expressis verbis upraviť, že uznesenie vydané podľa § 121 návrhu sa v prípade odmietnutia druhej strane nedoručuje. 

 	Z 	N 	Ustanovenie považuje predkladateľ za jasné a zrozumiteľné a je len premietnutím judikatúry k postupu súdu vo vzťahu k vadám podania.  	
Klub 500 	K § 122 

Domnievame sa, že formulácia ustanovenia nasvedčuje tomu, že súd má vždy povinnosť predvolať toho, kto urobil podanie za účelom odstránenia vád podania. 
 	Z 	N 	Zo zákona vyplýva postup súdu "...ak má za to, že tým možno dosiahnuť odstránenie vád....". 	
Klub 500 	K § 124 

Ods. 1 odporúčame upraviť nasledovne: 
„(1)Žaloba musí okrem všeobecných náležitostí podania obsahovať označenie strán, opísanie rozhodujúcich skutočností, označenie dôkazov na ich preukázanie a žalobný návrh obsahujúci uvedenie toho, ako má súd rozhodnúť.“. 
Ods. 3 Odporúčame upraviť nasledovne: 
„(3)Žalobca je povinný k žalobe pripojiť dôkazy, ktorých povaha to pripúšťa, okrem tých, ktoré nemôže bez svojej viny pripojiť.“. 

 	Z 	N 	považujeme za teoreticky nesporné, čo je obsahom petitu. Legislatívna technika je postačujúca a výklad je v zmysle pripomienky jasný (pripojí teda musí). 	
Klub 500 	K § 125 

Upozorňujeme na väzbu obsahových náležitostí doručovania podaní a obsahových náležitostí žaloby. Obsahové náležitosti žaloby je potrebné preto zosúladiť s ustanoveniami o doručovaní. 

Ods. 1 vzhľadom na všeobecne uloženú povinnosť označenia každej fyzickej osoby uvedenej v žalobe odporúčame preformulovať nasledovne: „ 
(1) Strany je treba v žalobe označiť menom, priezviskom, trvalým pobytom, prípadne dátumom narodenia či iným identifikačným údajom.“. 

Odporúčame § 125 doplniť o od. 4 v znení: 
„(4) Ostatné fyzické osoby a iné dôkazy je potrebné označiť tak, aby mal súd možnosť bez ďalšieho nariadiť ich vykonanie.“. 
Je možné uvažovať o zaradení ods. 4 do ustanovenia § 124. 

 	Z 	ČA 	Obsah pripomienky je v ustanovení zahrnutý. 
Doručovanie - A - zmenené a naviazané na označenie strán. 

(4) – N – s formuláciou sa predkladateľ nestotožňuje označenie FO nemá priamu súvislosť s nariadením vykonania dôkazov 
 	
Klub 500 	K § 127 

Odporúčame doterajší text označiť ako ods. 1 a doplniť ods. 2 v znení: 
„Vtedy, ak je v žalobe označený ako žalovaná strana „štát – Slovenská republika“ a žalobca nesprávne označí štátny orgán alebo právnickú osobu ktorá za štát koná, súd je povinný konať s orgánom štátu alebo právnickou osobou, ktorá podľa zákona koná za štát. Ak zo nie je jednoznačné, ktorý orgán štátu alebo právnická osoba má za štát konať, súd koná so všetkými do úvahy prichádzajúcimi osobami.“ 
Máme za to, že ak je v žalobe označená strana ako „Štát – Slovenská republika“, z označenia je jednoznačné, komu má byť povinnosť (alebo koho sa má prípadné určenie práva alebo povinnosti týkať) uložená. Ústavnej ochrane „práva na súdnu ochranu“, zodpovedá iba taký postup podľa ktorého je to orgán štátu (súd), ktorý má povinnosť ustáliť, ktorý orgán štátu má za štát v súdnom konaní vystupovať a ktorý je teda oprávnený (a povinný) uplatňovať v konaní procesné práva. V takom prípade je nesporné, že stranou v (civilnom vzťahu) konaní je štát. To ktorý orgán má v procesnom spore štát zastupovať je iba otázkou jeho zastúpenia. 

V tejto súvislosti iba poznamenávame, že nie je zriedkavé, že dochádza k odmietnutiu spravodlivosti iba v dôsledku toho, že žalobca z neznalosti (a nejednoznačnosti právnej úpravy, niekedy dokonca v dôsledku nesprávneho poučenia súdu), nesprávne označí osobu, ktorá má za štát konať. Dôkazom toho je množstvo „komplikovaných“ zjednocovacích rozhodnutí súdov. K tomu dodávame, že je treba uvažovať o procesnoprávnej úprave aká je obsiahnutá v ustanovení § 4 ods. 2 zákona č. 514/2003 Z.z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci podľa ktorého „ Ak nemožno príslušný orgán určiť podľa odseku 1, koná v mene štátu Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky.“. 
 	Z 	ČA 	ustanovenie bolo v zmysle pripomienky precizované 	
Klub 500 	K § 128 

Odporúčame upraviť nasledovne: 
„Ak je to možné, žalobca v žalobe uvedie svoje telefónne číslo, elektronickú adresu, prípadne telefónne číslo a elektronickú adresu svojho zástupcu, prípadne aj telefónne číslo a elektronickú adresu žalovaného a osôb, ktorých výsluch ako dôkazný prostriedok označil.“. 
 	Z 	A 	 	
Klub 500 	§129 
Problematika určovacích žalôb v závislosti na existencii naliehavého právneho záujmu je dlhodobo aplikačným problémom. Zaradenie dovetku v písm. c) naliehavý právny záujem nie je potrebné preukazovať, ak vyplýva z osobitného predpisu,“ a súčasnom znení pod písm. d) (svedčiacom o existencii hmotnoprávnej úpravy), bude skôr znamenať zvýšenie neprehľadnosti už súčasnej aplikačnej praxe. Domnievam sa totiž, že písm. c), ktorého účinky majú síce procesnoprávny charakter, avšak samotná existencia (neexistencia) naliehavého právneho záujmu musí vyplývať z inak hmotnoprávneho predpisu (takáto úprava má v hmotnoprávnom predpise spravidla procesný charakter). 
Dôvodová správa k návrhu zákona síce hovorí o novej koncepcii navrhovanej úpravy, zo znenie návrhu však táto nie je dostatočne zrejmá. Vychádzajúc z domnienky sledovaného zámeru, dávam na úvahu nasledovnú formuláciu písm. c).: 
„c) o určení, či tu právo je alebo nie je, ak je na tom naliehavý právny záujem; naliehavý právny záujem nie je potrebné preukazovať, ak daný spôsob súdnej ochrany vyplýva z osobitného predpisu,“. 
V prípade prijatia uvedenej zmeny, je namieste písm. d) vypustiť. 
 	Z 	N 	zámerom je rozlíšenie určovacej žaloby a žaloby o určení inej právnej skutočnosti a predkladateľ na tejto koncepcii aj z hľadiska aplikačnej praxe a zbytočného zaťaženia súdov zotrváva. 	
Klub 500 	K § 130 

Iba dávame na úvahu vhodnosť takejto právnej úpravy. Jej zaradenie totiž nastoľuje otázku miery poučovacej povinnosti o hmotnoprávnej úprave. Okrem toho, že súdu nič nebráni aby aj bez výslovnej právnej úpravy nevplýval na žalobu, uskutočnená výzva predosieľa vznesenie námietky zaujatosti. 
 	Z 	A 	precizované ustanovenie. 	
Klub 500 	K § 131 

Ods. 3 
Znenie ods.3 považujeme za nedôsledné. Domnievam sa, že z ustanovenia by mala byť zrejmá závislosť (vzťah) na žalobnom petite. Preto odporúčame ustanovenie preformulovať nasledovne: 
(3) Zmenou žaloby je i podstatná zmena alebo doplnenie v žalobe uvedených skutočností z ktorých žalobca odvodzuje svoje právo. Ak zmena žaloby má za následok aj zmenu toho ako má súd rozhodnúť, zmenený návrh musí obsahovať aj to, ako má súd rozhodnúť. Ustanovenia § 124 platia obdobne.“. 

 	Z 	ČA 	na základe pripomienky bolo precizované ustanovenie rozdelené do dvoch ustanovení. 	
Klub 500 	§ 132 

Ustanovenie ods. 2 považujeme za nezrozumiteľné. 
 	Z 	A 	ods. 2 bol vypustený 	
Klub 500 	K § 133 

Odporúčame ustanovenia doplniť o ods. 3 nasledovného znenia: 
(3) Ak boli strany prítomné na pojednávaní a súd pripustil zmenu žaloby, súd rozhodne o pripustení zmeny, stačí ak pripustenie zmeny žaloby uvedie do zápisnice z pojednávania.“. 

K uvedenému iba poznamenávame, že ods. 2) upravuje iba pripustenie žaloby v prípade, že strany neboli prítomné na pojednávaní. 

 	Z 	N 	Predkladateľ má za to, že ustanovenie je jasné a vyhýba sa kazuistike.  	
Klub 500 	K § 134 

Dávame do pozornosti pojem „kauzálna príslušnosť“. K tomu pozri pripomienku k § 21 návrhu. 
 	Z 	N 	k tomu pozri vyjadrenie k § 21.  	
Klub 500 	K § 136 

Odporúčame doplniť ods. 4, nasledovného znenia: 
„(4)Vtedy, ak súd rozhoduje vo veci samej, stačí, ak o čiastočnom vzatí späť rozhodne až v tomto rozhodnutí. Vtedy rozhodne aj o náhrade trov konania, týkajúcich sa čiastočného späťvzatia žaloby.“. 
 	Z 	A 	A (ods.2)  	
Klub 500 	K § 137 

Ustanovenie považujeme za nezrozumiteľné (zrejme nesprávne formulované). Určitý spôsob vyporiadania vzťahov totiž vždy vyplýva z právneho predpisu. Považujem preto za nevyhnutné preformulovania ustanovenia. Predpokladáme, že predkladateľ chcel riešiť stav (doposiaľ riešený iba judikatúrou) ako je napr. nepripustenie späťvzatia žaloby vtedy, ak by žalovaný už nemal možnosť (napr. pre uplynutie lehoty) podať návrh na súdnu ochranu. 

 	Z 	N 	predkladateľ sa nestotožňuje s pripomienkou a v ods. 2 reflektuje vzájomné práva a povinnosti v určitých hmotnoprávnych vzťahoch ( BSM, podielové spoluvl. a pod.). 	
Klub 500 	K § 138 

Odporúčame doplniť o ods. 4 nasledovného znenia: 
„Pre vzájomnú žalobu primerane platia ustanovenia § 123 a nasl. zákona.“. 
 	Z 	N 	považujeme ustanovenie za jasné a zrozumiteľné. 	
Klub 500 	K § 139 

Od. 2 odporúčame doplniť nasledovne: 
„(2) Súd rozhodne o tom, či uzavretý zmier schvaľuje; neschváli ho, ak je v rozpore s právnymi predpismi alebo ak nie je daná právomoc súdu na rozhodnutie o veci, ktorá je predmetom zmieru.“. 

 	Z 	N 	právomoc vnímame ako zásadnú procesnú podmienku aj pre možnosť uzavretia zmieru a považujeme „dovetok“ za nadbytočný.  	
Klub 500 	K § 140 

Ustanovenie nemá vecný význam pre súdne konanie. Navrhujeme zvážiť jeho ponechanie. 
 	Z 	N 	Nová koncepcia vymedzenia procesnej aktivity procesných strán – vyžaduje si základnú identifikáciu. 	
Klub 500 	K § 142 

Ustanovenie považujeme za neprijateľné. Popiera totiž zmysle súdneho konania, a to najmä za situácie, že procesná právna úprava umožňuje súdu, aby vo veci rozhodol aj za stavu, že sa strana vôbec nedozvie o prebiehajúcom súdnom konaní. Na tomto závere nič nemení skutočnosť, že strana prípadne nesplní (alebo zabudne splniť) svoju ohlasovaciu povinnosť v evidencii občanov. Nesplnenie takejto povinnosti nemôže mať dôsledok, aby sa nečinnosť (nepopretie tvrdených skutočností) hodnotila súdom ako prejav súhlasu s tvrdením žalobcu (spravidla hmotnoprávneho charakteru). Takýmto hodnotením (uloženým súdu zákonom) dochádza k popretiu inštitútu „dôkazného bremena“ uplatňovaného v súdnom konaní. Formulácia pripomienkovaného ustanovenia znamená nielen opustenie zásady materiálnej pravdy, ale takmer absolútne presadenie princípu formálnej pravdy. Zdôrazňujeme, že presadenie absolútneho princípu formálnej pravdy vyplývajúci z obsahu návrhu (hoci nie je vyjadrený v návrhu) v konečnom dôsledku znamená nielen popretie všeobecne uplatňovaného dôkazného bremena zaťažujúceho žalobcu v povinnosti preukázať existenciu svojho práva, ale aj popretie medzinárodne akceptovaného princípu spravodlivosti a práva na súdnu ochranu, ktorého odopretie nemôže byť dané iba tým, že žalovaný opomenie povinnosť ohlásiť zmenu pobytu. To, že zákon upravuje predpoklady, ktoré umožňujú súdu procesne konať, nie je možné spájať s prezumpciu súhlasu s hmotnoprávnymi tvrdeniami strany. 
Okrem uvedeného, komentované ustanovenie je v rozpore s princípom uvedeným v samotnom návrhu a to v čl. 9, ktoré iba predpokladá možnosť strany (nie povinnosť), vyjadriť sa k návrhu. 
Nemožno obísť ani všeobecne akceptovaný záver (vrátane aplikácie práva v právnom poriadku SR), že nečinnosť v hmotnoprávnych vzťahoch nie je možné považovať za súhlas. Žalovaný, ktorý má právo (nie však povinnosť) vyjadriť sa k žalobe, vyjadruje sa k hmotnoprávnemu nároku. Preto jeho samotná nečinnosť nemôže byť kvalifikovaná ako jeho prejav súhlasu s hmotnoprávnymi nárokmi žalobcu. Záver o existencii takéhoto práva v individuálnej veci, môže uskutočniť iba súd, a to bez toho, aby procesná právna úprava prezumovala vôľu strany. Takýto záver o súhlase s hmotnoprávnymi nárokmi nemôže preto vyplývať priamo zo zákona. 
Pri ponechaní uvedenej právnej úpravy je preto treba uvažovať o rozšírení možnosti nápravy (opravných prostriedkov) rozhodnutí, vydaných na základe uvedeného hodnotenia nečinnosti strany ako súhlasu so skutkovými tvrdeniami uvedenými v žalobe. 

 	Z 	N 	Odhliadnuc od toho, že sporový proces už dnes je procesom kontradiktórnym a založeným na formálnej pravde, ustanovenie má svoje opodstatnenie pri precizovaní procesnej aktivity strán ( inšpirácia Nemecko) a kontext je zrejme nepochopený, popretie je neúčinné len ak neuvedie strana vlastné tvrdenia ( musí uviesť: tvrdené tak nebolo, lebo to bolo nasledovne...)  	
Klub 500 	K § 143 

Nie je mi známi zámer sledovaný definovaním pojmu „hmotnoprávna námietka“ v procesnom predpise. Odporúčame zvážiť jeho vypustenie nakoľko nemá vecný význam. Naopak, výklad významu takejto úpravy v procesnom predpise môže v budúcnosti vyvolať diskusie o prípustnosti zmeny právnej úpravy (prípustnosti uskutočnenia hmotnoprávneho prejavu iba v procesnom konaní). Je napr. namieste v záujme zníženia zbytočných súdnych sporov pripustiť vznesenie námietky premlčania (ako hmotnoprávny úkon), aj mimo procesného konania. 
 	Z 	N 	Ide napríklad o námietku premlčania.  	
Klub 500 	K § 144 

Odporúčame v záujme definovania pojmu „včas“ doplniť o ods. 4 v znení: 
„(4) prostriedky procesného útoku a prostriedky procesnej obrany nie sú uplatnené včas, ak tak strana neurobí v lehote uvedenej v ustanovení § 145.“. 
 	Z 	N 	Predkladateľ to považuje za jasné a vyplýva z textu ustanovení. 	
Klub 500 	K §146 

Právo konať vo svojom jazyku navrhuje dopracovať a doplniť aj o následky nezabezpečenia prekladu podľa osobitného predpisu ustanoveného v ods. 2. 
 	Z 	N 	úpravu považujeme za dostatočnú. 	
Klub 500 	K § 147 

Iba dávame do pozornosti nadpis „Konanie v prvej inštancii“. K pojmu „inštancia“ sme sa už vyjadrili vyššie. Dodávame, že konanie na odvolacom súde nie je nazvané „druhá inštancia“. Možno položiť aj otázku, či konanie toho istého súdu ak rozhoduje „autoremedúrou“, je konanim 1. alebo 2. 
 	Z 	N 	k použitej terminológii viď vyjadrenie vyššie k "inštancii". 	
Klub 500 	§148 

Zásady rýchlosti a hospodárnosti spomínané viackrát v návrhu zákona nezabezpečia rýchlejšie konanie. Myslíme si, že tieto zásady majú byť spomenuté na začiatku a paragrafy už nemajú spomínať tieto zásady opakovane. 
 	Z 	N 	nestotožňujeme sa s navrhnutým riešením, normatívne vyjadrenie vedie sudcu k naplneniu obsahu zásad. 	
Klub 500 	K § 152 

Odporúčame ustanovenie ods. 3 upraviť nasledovne : 
“(3) Ak ide o nedostatok procesnej podmienky, ktorý možno odstrániť, súd urobí pre to vhodné opatrenia. Pritom spravidla môže pokračovať v konaní, ale nesmie vydať rozhodnutie, ktorým sa konanie končí. Ak sa vykonanými opatreniami nepodarí nedostatok procesnej podmienky odstrániť a v konaní nie je možné pre tento nedostatok pokračovať, súd konanie zastaví.“. 
 	Z 	N 	navrhované vyjadrenie považuje predkladateľ za príliš komplikované. 	
Klub 500 	K § 153 

Dávame do pozornosti, že považujem za potrebné (ods. 1, písm. b), vychádzať z terminológie zákona č. 38/1993 Z.z. o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov, upravujúcom konanie o ústavnosti právnej úpravy. Podľa § 37 uvedeného zákona, Ústavný súd, okrem iného posudzuje ústavnosť vtedy, ak „...právny predpis nižšej právnej sily nie je v súlade s právnym predpisom vyššej právnej sily alebo s medzinárodnou zmluvou,“. Nie je možné preto konanie o ústavnosti spájať (ako to robí zákon) iba so zákonom. 
Ustanovenie ods. 1, písm. c) odporúčame upraviť tak, aby z neho bolo zrejmé, že návrh podáva súd, avšak prostredníctvom zástupcu Slovenskej republiky pred súdmi Európskej Únie (presnejšie pre Európskym súdnym dvorom). 
Pod čiarou odporúčame uviesť: 
- § 37 zákona č. 38/1993 Z.z. o organizácii Ústavného súdu Slovenskej republiky o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov, 
- čl. 267 pôvodné znenie čl. 234 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva 
 	Z 	N 	prejudiciálne konanie je dialógom medzi vnútroštátnymi súdmi a SDEÚ a bolo by úplne neakceptovateľné a v rozpore s právom EÚ, aby prejudiciálne otázky zasielala na SDEÚ vláda, t.j. zástupca SR. 	
Klub 500 	K § 154 

Z návrhu vyplýva povinnosť súdu v prípade zhodného návrhu na prerušenie konania a v prípade zhodného návrhu na odročenie pojednávania, konanie prerušiť. Preto nepovažujem za potrebné doručovať (a ani osobitne vyhotovovať) uznesenie o prerušení konania v prípade, ak sú účastníci na pojednávaní prítomný. Stačí, ak to súd uvedie do zápisnice z pojednávania. Začiatok lehoty šiestich mesiacov uvedenej v ods. 2), je možné počítať odo dňa zhodného prejavu strán. 
Uvedeným postupom (bez ujmy strán), dôjde k „odbúraniu zbytočnej administratívy, pohybu spisu a tým aj k predĺženiu dĺžky konania). 
 	Z 	N 	keďže ide o obligatórnosť postupu zo strany súdu ak dôjde k prejavu vôle strán, máme za to že je potrebné ponechať možnosť podania odvolania.  	
Klub 500 	K § 157 

Vo väzbe na právnu úpravu spojenia konaní dávame do pozornosti ustanovenia § 349 ods. 2. Nakoľko spojením veci dochádza k zmene konajúceho sudcu, teda aj k zmene „zákonného sudcu“, je potrebné pripustiť odvolanie proti tomuto uzneseniu, ktorým došlo k spojeniu vecí alebo k vylúčeniu veci na samostatné konanie (to nevylučuje, aby súd, ak je to dôvodné a možno, rozhodol o časti nároku). Druhou možnosťou riešenie by bola úprava v zákone podľa ktorej sa takýto sudca stáva „zákonným sudcom“. 
 	Z 	N 	predmetné ustanovenie je reflexiou platnej právnej úpravy s precizovaním a nevnímame ho ako problematické.  	
Klub 500 	K § 158 

Odkaz na § 144 návrhu považujeme za nepriliehavý. Toto ustanovenie upravuje totiž tzv. „sudcovskú koncentráciu“. Dokedy je možné uplatniť procesné tvrdenia (označiť dôkazy) vyplýva z ustanovenia § 145. Pozri aj pripomienky k § 144 ale aj k § 142. 
 	Z 	N 	ustanovenie vnímame ako priestor pre uplatnenie sudcovskej koncentrácie práve pri režime repliky a dupliky a tým efektívneho priebehu konania.  	
Klub 500 	K § 159 

Zo znenia návrhu nie je jednoznačné, čo predkladateľ právnou úpravou v ustanoveniach §159 a nasl. sleduje, iba dávame na úvahu preformulovanie pripomienkovaného ustanovenia. Navrhované znenie nasvedčuje tomu, že ak súd nehodlá uskutočniť predbežné prejednanie sporu, musí vždy vydať negatívne rozhodnutie. Ak je možné upustiť od požiadavky na vydanie negatívneho rozhodnutia, považujem za vhodné ustanovenie formulovať ako „možnosť súdu postupovať tak, že nariadi (pozitívne) predbežné prejednanie sporu. Ustanovenie tiež nedáva odpoveď na to, či v prípade, ak súd nariadi (nenariadi) predbežné prejednanie sporu o tom rozhoduje vydaním uznesenia (a toto uznesenie doručuje) alebo jednoducho strany predvolá. 
 	Z 	N 	Predkladateľ ponecháva predbežné prejedanie v režime fakultatívnosti, ale predpokladá sa jeho využitie skôr ako pravidlo, s tým, že sa postupuje ako pri nariadení pojednávania. 	
Klub 500 	K § 162 

K ods. 1 – Ustanovenie predpokladá, že súd pri predbežnom prejednaní veci určí, ktoré skutkové tvrdenia sú medzi stranami sporné, ktoré skutkové tvrdenia považuje za nesporné, ktoré dôkazy vykoná, a ktoré dôkazy nevykoná. Domnievam sa, že konštatovanie súdu (skôr ako ustáli skutkový stav pri rozhodnutí vo veci samej) ktoré tvrdenia považuje za preukázané (nepreukázané), je nepochybne záverom predčasným. Za predčasný (bez ustálenia skutkového stavu), je treba považovať aj jeho právne posúdenie. Takéto skutkové a právne závery sú v zrejmom rozpore aj s navrhovaným ustanovením § 205 ods. 1, podľa ktorého „Súd rozhodne na základe zisteného skutkového stavu.“. 
V prípade, ak nedôjde k zmene ods. 1, je nevyhnutné expressis verbis uviesť, že súd nie je v rozhodnutí vo veci samej viazaný svojimi skutkovými a právnymi závermi. 

K ods. 2 - mám za to, že ak súd môže rozhodnúť vo veci, je potrebné slovo „a účelná“ s tohto ustanovenia vypustiť. Pre rozhodnutie vo veci pri predbežnom prejednaní nie je totiž rozhodujúca (významná) účelnosť. 
 	Z 	N 	Ustanovenie sleduje už aj dnes upravený postup aby nedochádzalo v zmysle aktuálnej judikatúry ÚS SR k tzv. nepredvídateľným rozhodnutiam, s dôrazom na to, že ide o predbežné prejednanie sporu a ako sa tento pri danom skutkovom základe javí aj po právnej stránke – práve stranám umožňuje procesne reagovať. 	
Klub 500 	K § 163 

Upozorňujeme, že vydanie rozsudku pre zmeškanie podľa § 262 návrhu vyžaduje aj to, aby žalovaný svoju neprítomnosť neospravedlnil. Podľa § 163 ods. 2 však stačí, ak sa na predbežné prejednanie nedostavil. Primerané (nie priame) použitie § 262 uvedené v tomto ustanovení totiž nezaručuje, že súd bude akceptovať ospravedlnenie žalovaného. Preto je treba ustanovenie aspoň upraviť tak, že sa zabezpečí priame použitie ustanovení § 262 návrhu. 
Návrh konštatuje, že postup uvedený v tomto ustanovení sa neuplatní, ak sú splnené podmienky pre odmietnutie žaloby. Procesné podmienky pre odmietnutie žaloby upravuje ustanovenie § 121. Tam uvedené podmienky (okrem iného) predpokladajú vydanie a doručenie uznesenia žalobcovi a v prípade, že sú naplnené predpoklady pre odmietnutie z dôvodu vád, z formulácie uvedeného ustanovenia vyplýva povinnosť odmietnuť podanie (pozri § 121 ods. 3). V takom prípade teda vôbec neprichádza do úvahy nariadenie predbežného prejednania veci 
 	Z 	N 	Ustanovenie rozsudku pre zmeškanie sa primárne uplatní v prípade ak sa žalobca/žalovaný nedostaví na pojednávanie, preto sa v § 163 zavádza jeho primerané uplatnenie. 	
Klub 500 	K § 164 

Je potrebné zjednotiť terminológiu používanú v ods. 1 a 2. Ustanovenia totiž používajú pojmy „... nevyhnutné vykonať ...“ ako aj „... z dôležitých dôvodov ...“. 
 	Z 	N 	Ustanovenia sa predkladateľovi javia byť dostatočne zrozumiteľné a bezproblémovo vyložiteľné. 	
Klub 500 	K § 167 

Dávame na úvahu, či ustanovenie upravujúce verejnosť pojednávania nemá byť zaradené na úvod tohto dielu. Ide totiž o princíp obsiahnutý nielen v medzinárodných dokumentoch ale aj v čl. 14 tohto návrhu. 

K ods. 3 
Dávame na úvahu doplnenie uvedeného ustanovenia o novú vetu v znení: „Dôvody osobitného zreteľa sú dané vždy, ak osoba prítomná na pojednávaní je označená stranou ako svedok a súd hodlá túto osobu vypočuť.“. 

 	Z 	N 	Systematické zaradenie ustanovenia považuje predkladateľ za vyhovujúce. Návrh zákona sa vyhýba kazuistickým riešeniam. S pripomienkou sa predkladateľ nestotožnil. 	
Klub 500 	K § 168 

Odporúčame doplniť o ods. 3 v znení: 
„(3) Za hodnotu sporu sa pre účely postupu podľa tohto ustanovenia nepovažuje príslušenstvo, ak hodnota príslušenstva nie je vyššia ako dvojnásobok hodnoty sporu.“. Dodávame, že uvedenie hodnoty príslušenstva pre dané účely je vecou úvahy zákonodarcu. Vzhľadom však na možné aplikačné problémy, považujem za potrebné túto otázku jednoznačne upraviť v zákone. 
 	Z 	N 	Predkladateľ považuje navrhovanú zmenu za príliš kazuistickú a nestotožnil sa s návrhom pripomienkujúceho subjektu. Predkladateľ zachováva konzistentnosť právnej úpravy a v celom návrhu zákona sa za hodnotu sporu považuje istina bez príslušenstva. 	
Klub 500 	K § 169 

Odporúčame ods. 2 doplniť že ide o 5 pracovných dní alebo uviesť kalendárnych dní. 

 	Z 	N 	Keďže v ustanovení nie je bližšie určenie, vyplýva, že ide o kalendárne dni. 	
Klub 500 	K ods. 170 

Z ods. 2 odporúčame vypusti slovo „a účelné). Sotva totiž je možné uzavretie zmieru označiť ako neúčelné. 
 	Z 	N 	Adjektívum účelné sa vzťahuje na snahu súdu vyriešiť spor zmierom. 	
Klub 500 	K § 172 

K ods. 2 
Pozri pripomienku k § 162 vo väzbe na záveru súdu. Dôvody uvádzané k uvedenému ustanoveniu sa v plnom rozsahu vzťahujú aj na ods. 2. Okrem toho, vyslovené závery súdu môžu mať (a budú) za následok námietky strán voči postupu súdu už v priebehu konania. 

K ods. 4 
Považujeme za nadbytočné konštatovanie v druhej vete v znení: „Po márnom uplynutí tejto lehoty nemusí súd na skutkové tvrdenia a dôkazné návrhy prihliadať.“. Opätovne dávame do pozornosti pripomienku k ustanoveniu § 142 návrhu, najmä v časti dôkazného bremena zaťažujúceho žalobcu. Z ods. 4 odporúčame vypusti slová „...alebo predložiť ...“. Ak totiž strana alebo jej zástupca reaguje na ´tvrdenia druhej strany prednesené na pojednávaní, spravidla nebude spôsobilý na ním tvrdené skutočnosti predložiť dôkazy ale tieto bude spôsobilý iba označiť. 

K ods. 5 
Odročenie pojednávania je dôsledkom rozhodnutia súdu. Preto použitý pojem „spôsobil“ sa javí ako nepriliehavý. Preto odporúčam tento pojem nahradiť. Je možné uvažovať o inom vhodnom pojme (napr. pojmom „zavinil“ ???). 
 	Z 	ČA 	predkladateľ vyhovel pripomienke k ods. 5, vo zvyšku pripomienky sa s jej obsahom nestotožnil. 	
Klub 500 	vzhľadom k tomu že je možné vložiťiba obmedzené množstvo pripomienok, pripomienky nižšie sú uvádzané po § a požadujeem prejednanie každého § zvlášť 
K § 174 
Ustanovenie ako celok je nesystematicky usporiadané, preto je potrebné celé ustanovenie upraviť. Predovšetkým je potrebné oddeliť dôvody pre odročenie pojednávania: 
-na strane súdu, 
-na strane žalobcu, 
-a strane žalovaného, 
-a strane zástupcov 
-na strane iných osôb 
Ustanovenia o odročení pojednávania musia pre dané účely (aspoň príkladmo, pozitívne či negatívne) definovať pojmy „dôležité dôvody“, „spravodlivo žiadať“, „ dôležitý dôvod na odročenie“. Ustanovenie v § 174 návrhu totiž nedôvodne používajú viacero pojmov pre posúdenie toho istého javu, pričom ich výklad je vágny. 

Tiež je treba znenie doplniť a stanoviť, koho v závislosti od dôvodu odročenia bude zaťažovať náhrada trov konania. Za vhodnú považujeme náhradu trov konania založenú na princípe zavinenia. V prípade odročenia pojednávania z dôvodu na strane súdu (napr. pre chorobu sudcu), za vhodnú považujeme vyjadrenie zásady, že v takom prípade strany nebudú mať právo na náhradu konania. 

Tiež je treba uvažovať o povinnosti, aby súd vždy pri odročení pojednávania bol povinný v zápisnici uviesť, z koho viny bolo pojednávanie odročené, prípadne určiť, že strany odročenie pojednávania nezavinili. Súčasne je treba pripustiť možnosť, aby súd rozhodnutie o vine odročenia pojednávania následne uznesením zmenil. Stačí ak sa takéto uznesenie sa stane iba súčasťou najbližšej zápisnice (alebo rozhodnutia súdu, ktorým sa konanie končí) za podmienok uvedených v ustanovení § 175 návrhu; autoremedúrou zmenil. Uvedené rozhodnutie by mal súd povinnosť následne zohľadniť pri rozhodovaní o náhrade trov konania. Treba vysloviť aj zásadu, že námietky voči rozhodnutiu i vine na odročení pojednávania môže účastník uplatniť iba v rámci rozhodnutia súdu o náhrade trov konania. 
Domnievame sa, že uvedená povinnosť by nielen mala za následok spravodlivejšie rozhodovanie o náhrade trov konania, zamedzila by snahám strán (ich zástupcom) zvyšovaním počtu pojednávaní zvyšovať počet úkonov a tým aj zvyšovať náhradu trov konania, ale takáto úprava by vytvorila nepriamy tlak na súd (sudcu) pripraviť sa na pojednávanie a neodročovať pojednávanie s konštatovaním, že toto nebolo odročené z viny účastníkov. 

K § 175 
Možnosť dodatočnej zmeny záveru súdu v zmysle ods.2 je treba zosúladiť s dôvodmi v § 174 ods. 1 (a zároveň od nich nemožno spravodlivo žiadať, aby sa na 
pojednávaní nechali zastúpiť.). 
K ods. 4 
Ustanovenie je treba preformulovať nasledovne: „(4) Na začiatku ďalšieho pojednávania súd oboznámi strany s novými skutočnosťami ku ktorým došlo od posledného pojednávania. Inak postupuje primerane podľa ustanovení § 164 a nasl.“. 

K § 176 
Formulácia v ods. 2 v znení:„...ak sú skutkové tvrdenia strán v zjavnom rozpore so skutočnosťou ...“ nasvedčuje tomu, že súd už dospel k záveru, že tvrdenia strán sú v rozpore so skutočnosťou. ...“ naznačuje, že rozpor súd zistí až z ním vykonaného dôkazu. Preto sa zdá nelogická podmienka pre možnosť vykonania dôkazu skutočnosť, že to má vyplynúť až z budúceho dôkazu, ktorý sa má iba vykonať. Preto odporúčame nasledovnú formuláciu: „(2) Súd môže aj bez návrhu vykonať dôkaz, ak verejne prístupné registre nasvedčujú, že skutkové tvrdenia strán sú v rozpore so skutočnosťou.“. 

Odporúčame doplniť ods. 4 nasledovného znenia: 
„(4)Iné dôkazy súd vykoná len ak to ustanovuje tento zákon.“. 

K § 177 
Ustanovenie možno označiť za nesystematické. Ods. 1 definuje, čo súd nedokazuje a ods. 2 už obsahuje právnu úpravu hodnotenia tvrdení strán, resp. kedy z týchto tvrdení nevychádza. K tomu pozri aj pripomienku k § 182. Okrem toho, problematikou vykonávania (nevykonania) dôkazov sa zaoberajú aj ustanovenia § 176 návrhu. Máme za to, že celý diel (§ 176 a nasl.) je vhodné systematicky prepracovať. 

K ods. 1 
Pri výpočte záväzných aktov považujeme za potrebné v zákone vyjadriť, či súd dokazuje (alebo nedokazuje, z nich vychádza a pod), akty iných orgánov. Ako je všeobecne známe, akty sa rozdeľujú na všeobecne záväzné právne akty a individuálne právne akty. Navrhovaný zákon sa zmieňuje iba o „záväzných aktoch“ . Právne akty v závislosti na vyššie uvedené rozčlenenie majú však rôzne právne dôsledky. Návrh zákona riešiaci vzťahy strán by však mal zaujať jednoznačné stanovisko ich dôsledkov na vzťahy strán v prejednávanej veci. 

Ods. 2 odporúčame upraviť nasledovne: 
„(2) Súd vychádza zo zhodných tvrdení strán, okrem ak má dôvodnú pochybnosť o pravdivosti ich tvrdení a pochybnosť bola vyvolaná ním vykonaným dokazovaní. Na zmeny v tvrdeniach o skutočnostiach, o ktorých sa strany dohodli, súd neprihliada.“. 
Iba upozorňujeme, že ustanovenie § 177 ods. 2 návrhu absurdne definuje možnosť dokazovať skutočnosti vyplývajúce zo zhodných tvrdení strán inak ako ustanovenie § 176 návrhu. 
Pozri pripomienku k § 182. 

K § 178 
Znenie ustanovenia § 178 ods. 2 návrhu, považujúce za dôkazný prostriedok iba prostriedok získaný zákonným spôsobom je v rozpore so znením čl. 16 ods. 2 (princípy zákona), ktoré (hoci výnimočne), umožňuje aj vykonanie nezákonné získaného dôkazu. K tomu pozri pripomienku k čl. 16. 
Domnievame sa, že ak zákonodarca hodlá výnimočne pripustiť vykonať aj nezákonne získaný dôkaz, ustanovenie § 178 musí stanoviť predpoklady pre takýto postup (napr. vtedy, ak by jeho nevykonaním mohlo dôjsť k narušeniu verejného poriadku, porušeniu základných ľudských práv a slobôd). 
K § 179 
Ustanovenie definuje, že dokazovanie súd vykonáva na pojednávaní. Ustanovenie je však neúplné. Nakoľko sporový proces (viď právnu úpravu rozhodovania súdu), predpokladá aj vydanie rozhodnutia bez nariadenia pojednávania, je pochopiteľné, že súd vo viacerých prípadoch vychádza iba z písomných prejavov a k nim pripojených listinných dôkazov. Zákon preto musí zaujať stanovisko aj k vykonávaniu dôkazov, ak vo veci nenariaďuje pojednávanie (teda k spôsobu dokazovania uskutočnenému mimo pojednávania, a dokazovaniu uskutočnenému súdom bez účasti strán, mimo pojednávania). 

Odhliadnuc od uvedeného sa domnievame, že zákon by mal rozlišovať dokazovanie od tzv. „šetrenia“, za ktoré by mala byť označená všetka činnosť súdu zameraná na zistenie procesných skutočností. V uvedenom zmysle „šetrenie“ by nemalo byť v zákone (vyjadrené expressis verbis) považované za dôkaz, pričom by mal zákon pripusti, aby strana mala (v zákone uvedených prípadoch) možnosť výsledky šetrenia namietať (napr. vtedy, ak výsledkom šetrenia je záver súdu o „ukončení veci“, doručenie (právoplatnosť) rozhodnutia a pod. 
Dodávame, že uvedenú problematiku dokazovania uskutočneného mimo pojednávania nerieši ani súčasná právna úprava a je iba otázkou času, kedy sa stane predmetom posudzovania, a to aj z hľadiska súladnosti s právo Európskeho spoločenstva. Absencia právnej úpravy (hra na mŕtveho chrobáka) však problém nerieši. 

K § 181 
Odporúčame doplniť ustanovenie o vetu nasledovného znenia: 
„Ak ním oznamované skutočnosti sú inak chránené osobitným zákonom, postupuje primerane podľa ustanovení osobitného a tohto zákona.“. 

K § 182 
Dávame na úvahu, či do tohto ustanovenia z hľadiska systematiky nie je treba presunúť text z ustanovenia § 177 ods. 2 návrhu. 

Ods. 1 odporúčame upraviť nasledovne: 
„(1): (1)Dôkazy súd hodnotí podľa svojej úvahy, a to každý dôkaz jednotlivo a všetky dôkazy v ich vzájomnej súvislosti; okrem ak zo zákona nevyplýva iný spôsob hodnotenia dôkazu. 

Doplnenie o ods. 1 vyplýva z toho, že všeobecne platný princíp voľného hodnotenia dôkazov neplatí, ak zákon ustanovuje spôsob hodnotenia, ktorý je pre súd záväzný. K tomu pozri napr. § 197 návrhu ale aj hmotnoprávne úpravy (pozri napr. ustanovenia Občianskeho alebo Obchodného zákonníka). 

Za ods. 1 odporúčame vsunúť ods. 2 a a terajší ods. 2 označiť ako ods. 3: 
„(2)Starostlivo súd prihliada na všetko, čo vyšlo za konania najavo.“. 

K ods. 2 
Domnievame sa, že zákon by sa mal odkázať na hodnotenie verejných listín uvedené v § 197 návrhu. 

K § 193 
Z komentovaného ustanovenia navrhujeme zmienku o súdnom poplatku vypustiť. 
Konanie o súdnom poplatku je osobitným poplatkovým konaním, ktoré sa riadi osobitnou právnou úpravou, ktorá patrí do pôsobnosti iného rezortu (MF SR), hoci poplatkové úkony uskutočňuje súd. Máme preto za to, že nadväznosť uvedeného konania na súdne konanie je iba v tej rovine, či súd uskutoční alebo neuskutoční súdne konanie. Ostatné otázky (ako je výška a určenie jej výšky, podmienky uskutočnenia úkonu) nemôžu byť predmetom právnej úpravy v Občianskom súdnom priadku. V tomto zákone preto stačí iba odkaz na podmienky uvedené v osobitnom zákone, a v prípade potreby je treba upraviť (zmeniť) tento osobitný zákon. 
Už vôbec takáto právna úprava nepatri do oddielu „Dokazovanie). 

K § 186 
Odporúčame v zákone expressis verbis uviesť, že súd nie je v konaní podľa tohto zákona viazaný výškou nárokov uvedených v rozhodnutí, ktorým bolo o tom, že bol spáchaný trestný čin priestupok alebo správny delikt, a to ani vtedy, ak táto výška je uvedená vo výroku rozhodnutia takéhoto rozhodnutia. 
V ods. 2 Odporúčame slovo „vysporiada“ nahradiť slovom „vyporiada“. 

K § 187 
Všeobecne k dôkazným prostriedkom (§ 187 a nasl) poukazujeme na potrebu upraviť vykonávanie dôkazu elektronickými prostriedkami, na ktoré návrh nepamätá. 

Pripomienkované ustanovenie odporúčame doplniť a v tomto stanoviť, koho výsluch v zmysle § 187 sa hodnotí ako dôkazný prostriedok v prípade, ak je stranou právnická osoby. Máme za to, že je treba vylúčiť (ako výsluch s účinkami vykonania dôkazu) výsluch zástupcu. Ak je zástupca súčasne aj osobou, ktorá je stranou, jej výsluch treba zreteľne v zápisnici odlíšiť od tvrdení strany. 
Odporúčame doplniť ods. 4 nasledovného znenia: 
„(4) Ustanovenia upravujúce výsluch svedka podľa § 188 a nasl. platia premerane. Ustanovenie § 188 ods. 2, veta druhá a § 192 ods. 2 sa však nepoužije.“. 

K §191 
Klub 500 nerozumie definícii svedkovia môžu byť vyslúchnutí spoločne. Predkladateľ mal zrejme na mysli konfrontáciu. 

K § 192 
V ods. 1 za slovami „...že tieto údaje budú potrebné“ odporúča Klub 500 vsunúť slová „ alebo môžu mať význam ...“ 

K § 196 
Odporúčame ustanovenie doplniť o definovanie pojmu „listina“. V súvislosti stým nesúhlasíme, že verejnými listinami sú listiny vydané orgánmi verejnej moci. Navrhujeme doplniť v rámci ich rozhodovacej právomoci. 

K § 199 
Dôvodová správa konštatuje, že prináša nové koncepčne riešenie dokazovania vo väzbe na dokazovanie znaleckým posudkom a odborným vyjadrení, ktoré údajne preferuje. Z právnej úpravy však táto preferencia nevyplýva, nakoľko s dôkaz založený na odbornom vyjadrení navrhovaná úprava vôbec neupravuje. Hoci to zo samotného návrhu nevyplýva, dôvodová správa uvádza, že splnenie podmienok odbornej spôsobilosti na podanie odborného vyjadrenia si súd posúdi sám. V tejto súvislosti si však predkladateľ zrejme neuvedomuje, že aplikačná prax dlhodobo zastáva názor, že súd nie je oprávnený hodnotiť odborné závery znaleckého posudku alebo odborného vyjadrenia (v podstate môže hodnotiť iba ich presvedčivosť). Sotva teda môže súd hodnotiť spôsobilosť osoby, ktorá podala odborné vyjadrenie. 
Treba odmietnuť ako predpoklad nariadenia znaleckého dokazovania potrebu „vedeckých poznatkov“. Ak zákon bude vyžadovať pre nariadenie tohto potrebu vedeckých poznatkov, bude treba podrobiť hodnoteniu existujúci zoznam znalcov a ako predpoklad ich spôsobilosti požadovať od znalcov vedeckú hodnosť, ktorá okrem toho, môže byť v osobitných právnych úpravách (a v rôznom čase) hodnotená rôzne. Dodávame, že potreba odborných znalostí ešte bez ďalšieho nevyžaduje vedecké poznatky. 

Ods. 2 odporúčame doplniť o vetu: „Obsahové náležitosti znaleckého posudku ustanovuje osobitný predpis.“. 

K § 200 

K ods. 3 
V Ods.3 odporúčame doplniť o vetu nasledovného znenia: „Súd môže v rámci výsluchu vyzvať znalca na doplnenie znaleckého posudku priamo na pojednávaní, ktoré uvedie v zápisnici.“. 

K § 201 
V ods. 2 Odporúčam vypustiť ako podmienku „vedomosť znalca o dôsledkoch nepravdivého znaleckého posudku. Ponechanie tejto podmienky si zrejme vyžiada potrebu zisťovania uvedenej subjektívnej stránky konajúcim súdom, pričom zodpovednosť znalca a jeho predpokladaná vedomosť o tejto zodpovednosti vyplýva zo všeobecne záväzného právneho predpisu (TZ). Preto sa Klub 500 domnieva, že stačí, ak posudok má náležitosti predpokladané ustanoveniami osobitného predpisu (dnes zákona č. 382/2004 Z.z. o znalcoch, tlmočníkoch a prekladateľoch). 

K § 202 
Ustanovenie odporúčame doplniť o právnu úpravu, ktorej obsahom bude stanovenie podmienok za ktorých nebude daná povinnosť súčinnosti v zmysle ustanovenia § 202 návrhu. Uvedené sa týka predovšetkým o povinnosti trpieť lekársky (znalecký) výkon. Napr. v súčasnej dobe súdu pre nariadenie znaleckého dokazovania stačí, ak matka uvedie, že v rozhodnej dobe mala intímny styk z viacerými mužmi. Ide pritom o dokazovanie, ktorému sa musí podrobiť osoba, ktorá nie je stranou v danom konaní. 
Vo vzťahu k strane (účastníkovi konania), súd bežne nariaďuje znalecké dokazovanie týkajúce sa zdravotného stavu strany (v konaniach o náhradu škody), hoci ide o skutočnosti často chránené „utajením“. Mám za to, že na vykonanie akéhokoľvek dôkazu (súčinnosti), týkajúceho sa okolnosti, ktorá je chránená nejakým tajomstvom a vyžaduje súhlas dotknutej osoby (ak takýto súhlas môže sama strana udeliť), je možné iba s jej súhlasom Procesná úprava však môže stanoviť, že odopretie súhlasu môže byť hodnotené ak neunesenie dôkazného bremena. 
Z uvedených dôvodov máme za to, že daná problematika vyžaduje zodpovedajúcu právnu úpravu. 

K § 204 
V ods. 2, odporúčame vypustiť slovo „však“. 

K § 205 
Klub 599 odporúča ustanovenie upraviť nasledovne: „Súd rozhodne na základe zisteného skutkového stavu, ustáleného procesným postupom podľa tohto zákona.“. 

K § 207 
Uznesenie o vyhlásení dokazovania za skončené (§ 173),je uznesenie procesného charakteru, upravujúcom vedenie konania, ktorým súd nie e viazaný (§ 227 ods. 2). Preto nie je možné viazať stav rozhodujúci pre rozsudok na uvedený okamih (muselo by dôjsť aj k úprave § 227). 
Máme za to, že za rozhodujúci stav pre rozsudok je treba považovať jeho vyhlásenie. Preto odporúčame znenie pripomienkovaného ustanovenia upraviť. Uvedená zmena jednoznačne, odstráni teoretické diskusie o tom, kedy dochádza k „vydaniu“ rozhodnutia, ustáli rozhodujúci stav, pre budúcnosť a umožní v budúcnosti bez ďalšieho prípadne upraviť procesný postup konajúceho súdu, a to aj vtedy, ak zákonodarca dospeje k záveru o tom, že súd nebude mať povinnosť vyhlásiť dokazovanie za skončené a odstráni pochybnosti v prípade, ak súd opomenie vyhlásiť dokazovanie za skončené. 
Ak by sa zákonodarca predsa rozhodol ponechať pôvodné znenie ods. 1, odporúčame do ustanovenia § 207 vsunúť ods. 2 v znení: 
(2) Pod vydaním rozsudku treba rozumieť jeho vyhlásenie.“. 

K § 208 
Navrhovaná právna úprava vyžaduje aj právnu úpravu, ktorá určí, kto určí konkrétnu sumu resp. konkrétnu povinnosť (exekučný súd pri vydaní poverenia na vykonanie exekúcie ???; exekútor ???), ktorá bude predmetom núteného výkonu rozhodnutia. Tiež je treba uvažovať(či), akú bude mať povinný možnosť namietať pri výkone rozhodnutia jeho správnosť. Ak takúto možnosť nebude mať, treba to vyjadriť v zákone. Navrhované znenie (bez ďalšej právnej úpravy), Klub 500 považuje za nevykonateľné. 

V prípade ponechania právnej úpravy, odporúčam minimalizovať prípady, kedy súd môže vyjadriť plnenie v peniazoch aj inak. Uvedené ustanovenie odporúčame preformulovať takto: 
„(3) Ak nie je možné peňažné plnenie ustáliť ku dňu vyhlásenia rozsudku, môže súd povinnosť vyjadriť aj iným nezameniteľným spôsobom než uvedením konkrétnej peňažnej sumy, avšak iba vtedy, ak spôsob jej určenia vyplýva z osobitného predpisu na znenie ktorého súd vo výroku rozsudku poukáže. „. 

K tomu dodávame, že ak ide o splatný dlh, sotva je možné dospieť k záveru, že jeho presné určenie nie je možné v čase vyhlásenia rozsudku, a to aj vtedy, ak jeho výška vyplýva z osobitného predpisu. Dodávame, že ak predkladateľ sledoval právnou úpravou umožniť rozhodnúť aj o nesplatnom dlhu, ide o prelomenie doterajšej judikatúry ale aj výkladových záverov právnických autorít. V každom prípade, uvedená právna úprava vyžaduje bližšie vysvetlenie. 

Ak predkladateľ zvažuje existenciu možnosti vydania tak neurčitého výroku rozhodnutia, treba zvažovať (a vyriešiť tak pretrvávajúci aplikačný „problém“) a zvážiť aj možnosť vydania rozhodnutia aj na iné v budúcnosti zročné pohľadávky (okrem dávok alebo splátok). Odstránilo by to opakujúce sa žaloby na zaplatenie v budúcnosti zročného nájomného, ktorého výška je určená všeobecne záväzným právnym predpisom). 

K § 209 
Odporúčame upraviť slovosled v ods. 2. 

K § 210 
K ods. 2 
V uvodzovacej vete tohto ods. odporúčame doplniť „...Ak zákon neustanovuje inak, ...V odôvodnení rozsudku súd uvedie ...“. 
K § 213 
Ods. 2, je nezrozumiteľný a jeho aplikácia by vždy (za použitia akéhokoľvek predpisu) znamenala povinnosť jeho doručenia Komisii a protimonopolnému úradu. Je preto treba spresniť, aký osobitný predpis má predkladateľ na mysli. 
Ustanovenie je treba doplniť o povinnosť doručiť rozsudok aj iným orgánom, ak povinnosť doručenia vyplýva z osobitného predpisu (napr. povinnosť doručiť katastru). 

K § 215 
Súčasná právna úprava ale ani predložená predloha nerieši stav, ako postupovať v prípade, ak súd opomenie rozhodnúť o časti uplatneného práva, pričom z výroku rozsudku a ani z jeho odôvodnenia nevyplýva, že súd vydal čiastočný rozsudok. Častým javom býva aj to, že súd nerozhodne napr. o čiastočnom späťvzatí, a to ani rozsudkom, ktorým konanie končí. Odporúčame preto doplniť toto riešenie. 

K § 216 
Ustanovenie odporúčame upraviť nasledovne: 
„Právoplatnosť rozsudku je jeho vlastnosť, ktorá spôsobuje jeho záväznosť, ak zákon neustanovuje inak.“. 

K § 218 
Znenie ustanovenia nerieši novoupravený stav, ktorý vznikol navrhovanou právnou úpravou v súvislosti s postavením tzv. nerozlučného interventa (§ 78). Ak ustanovenie § 78 ustanovilo všeobecne, že rozhodnutie je záväzné aj pre nerozlučného interventa, ak to stanovuje zákon, potom v ods. 2 vymenované prípady sú takouto úpravou, avšak v ods. 2, je treba pamätať aj na možnosť (a také iné situácie sú - pozri napr. § 131 OBZ), že tak stanoví iný zákon. 

K § 219 
Je namieste zotrvať pri súčasnom vyjadrení uvedenom v teraz platnom znení v ustanovení § 151 ods.3 OSP podľa ktorého: 
Právoplatné rozsudky ukladajúce vyhlásenie vôle nahradzujú toto vyhlásenie. 

K § 221 
Odporúčame pojem „zročné“, nahradiť pojmom „splatné“. Obchodný zákonník totiž používa iba pojem „splatné“ a jeho používanie pojmu „zročné“ v Občianskom zákonníku bolo tiež nahradené pojmom „splatné“. Pojem zročné sa v Občianskom zákonníku vyskytuje iba výnimočne, a to v prípadoch, v ktorý na to zákonodarca v novelách „zabudol“. Dodávame, že právny poriadok SR vždy (okrem jedného ustanovenia v ZR) v množstve právnych úprav používa pojem „splatnosť“.. 

K § 222 
Odporúčame upraviť znenie ods. 2 a 3 nasledovne: 
„(2) Ak súd uložil v rozsudku povinnosť plniť, rozsudok je vykonateľný márnym 
uplynutím lehoty na plnenie.“. 
„(3) Ak nie je v rozsudku ustanovené inak, lehota na plnenie je tri dni plynie od právoplatnosti rozsudku“. 
V ods. 4 odporúčame pojem „zročné“ nahradiť pojmom „splatné“. Pozri aj pripomienky k § 221. 
V ods. 4 je vhodné precizovať nasledovne: 
„(4) Ak súd uložil povinnosť plniť opakujúce sa a v budúcnosti splatné dávky a splátky, vzájomná vykonateľnosť týchto dávok a splátok sa spravuje poradím ich splatnosti, ak súd neurčí inak; súd môže určiť, že omeškanie s plnením jednej dávky alebo splátky má za následok splatnosť celého plnenia.“. 
Dodávame, že zmena uvedenej právnej úpravy je daná tým, že procesná úprava nemôže zasahovať do poradia upraveného hmotnoprávnou úpravou. Úprava v tomto zákone môže riešiť iba vzťah dávok a splátok navzájom a to tých o ktorých súd rozhodol. 

K § 225 
Navrhovaná úprava je nedôsledná. Nemožno celkom rozumieť, čo mal predkladateľ na mysli formuláciou „Uznesenie sa vyhlási verejne prítomným stranám ..“. Preto odporúčame preformulovať nasledovne: 
„(1) Ak súd rozhoduje na pojednávaní na ktorom sú strany prítomné, uznesenie vyhlási.“. 

K § 228 
Dávame na úvahu povinnosť doručiť uznesenie ktorým sa konanie končí do vlastných rúk. (upraviť však na inom mieste) 

K § 240 
Dávame do pozornosti, že podľa súčasného právneho stavu súdny úradník môže v zásade rozhodovať iba na základe poverenia sudcu (pozri zákon č. 549/2003 Z.z. o súdnych úradníkoch). Na uvedené skutočnosti je treba pamätať aj pri právnej úprave dôsledkov podania sťažnosti. Je preto na úvahu zváženie (po oboznámení sa so štatistickými údajmi), či v záujme rýchlosti konania, účinky podania sťažnosti voči rozhodnutiu súdneho úradníka nemajú mať za následok jeho zrušenie zo zákona. Nakoľko mi nie sú známe štatistické údaje, k uvedenému sa neviem zodpovedne vyjadriť, avšak treba zobrať do úvahy vplyv konania o sťažnosti na dĺžku konania a administratívnu náročnosť konania o takejto sťažnosti. 

K § 241 a nasl. - všeobecne 
Predovšetkým je treba uviesť, že navrhovaná právna úprava je viac ako nedôsledná a prinesie zbytočné aplikačné problémy, majúce výrazný vplyv na dĺžku konania a administratívnu náročnosť a oneskorenú návratnosť vynaložených trov konania. Navrhovaná úprava totiž vo viacerých smeroch komplikuje aj teraz existujúci právny stav. Na ilustráciu je možné uviesť, že ustanovenie § 251 ods. 1, 2 návrhu. Toto ustanovenie predpokladá, že súd vždy rozhodne o náhrade trov konania v rozhodnutí, ktorým sa konanie končí. Návrh predpokladá, že o výške náhrady trov konania musí vždy rozhodnúť súdny úradník. Uvedený postup v každej veci, v ktorej súd rozhoduje o skončení veci, ukladajúci povinnosť o výške rozhodnúť súdnemu úradníkovi, sa javí ako nadbytočný. V prevažnej väčšine prípadov totiž nič nebráni súdu, aby bez ťažkostí rozhodol aj o výške náhrady trov konania, a to bez toho, aby sa vecou (ustálením výšky) musel zaoberať súdny úradník. Navrhovaná právna úprava však tomu bráni. Preto je namieste uvažovať o rozhodnutí o výške náhrady trov konania iba vtedy, ak tak rozhodne sudca v konaní, ktorým sa konanie končí. 
Pozri aj pripomienky k § 174. 
Okrem uvedeného, právna úprava tejto časti sa javí ako neúplná a neprehľadná, a to do takej miery, že jej aplikácia by si vyžiadala riešenie judikatúrou, čo môže trvať niekoľko rokov. To sa však javí v rozpore so zámerom zákonodarcu. Výklad práva na základe judikatúry je totiž poslednou možnosťou. 

Za daného stavu sa preto javí spracovanie nového textu (ktorý uvádzame nižšie), ktorý bude vychádzať z rozdielnych predpokladov pre priznanie náhrady, rozdielneho procesného potupu pri rozhodovaní pri rozlíšení na jednotlivé skupiny, a to: 
-rozhodovanie o náhrade trov strán 
-náhrada trov svedkov a osôb, ktorá poskytli súčinnosť 
-náhrada znalcom, tlmočníkom a exekútorov 
-trovy štátu a o oslobodení d súdnych poplatkov 

Navrhujeme zvážiť vyslovenie zásady, že ak je (žalovaná) strana zastúpená právnickou osobou (spotrebiteľ - § 281), žalobca v antidiskriminačnom spore - § 298, zamestnanec v pracovnom spore 308, má zástupca týchto osôb právo iba na náhradu skutočných (vecných) nákladov. Nemá však právo na odmenu. Právo na náhradu nákladov má a len vtedy, ak si tieto uplatní a preukáže ich výšku najneskôr na pojednávaní na ktorom súd vo veci rozhodol, a ak súd nerozhoduje vo veci, pred rozhodnutím, ktorým sa konanie končí. 

K § 243 
Právna úprava je nedôsledná. Vzhľadom na právnu úpravu tzv. slabších strán (§ 281 a nasl.), ktorým je potrebné poskytnúť zvýšenú ochranu, je namieste aspoň odkaz, že ustanovenie § 243 sa nepoužije, ak tento zákon nestanoví inak. Všeobecnú právnu úpravu (§ 291, 294, 306, 314) považujeme za nedostatočné, nakoľko komentované ustanovenie je špecifickou právnou úpravou trov dôkazu (viď nadpis). Návrh zákona označuje ako „Všeobecné ustanovenia“ iba ustanovenia § 1 až 11. To naznačuje, že pojem „všeobecné ustanovenia o konaní“, použitý vo vyššie uvedených ustanoveniach (ukladajúci súdu povinnosť vykonať dôkazy bez zreteľa na zloženie preddavku), má mať zrejme iný obsah. 

K § 244 
Systematicky ustanovenie v navrhovanom znení je zaradené nesprávne. 

Sú môže rozhodnúť v priebehu konania o odňatí oslobodenia od súdnych poplatkov. Skôr ako súd rozhodne o návrhu na oslobodenie od súdnych poplatkov a uskutočnenie úkonu inak podlieha poplatkovej povinnosti navrhovateľa, nie je možné vydať rozhodnutie ktorým sa konanie končí. Rozhodnutie, ktorým súd nepriznal oslobodenie od súdnych poplatkov je vykonateľné jeho doručením. Takéto odňatie sa však týka iba práv a povinností, ku ktorým došlo po právoplatnosti uznesenia o odňatí oslobodenia od súdnych poplatkov. 

K § 245 
Odporúčame doplniť text o dovetok v znení: „ ;ak zákon neustanovuje inak.“. 

K § 246 
Ustanovenie považujeme za neúplné a nedôsledné. Pozri poznámky k navrhovanej právnej úprave trov konania. 

K § 248 
Pokiaľ ide o výsluch znalca, považujeme úpravu za nadbytočnú. Aj výpoveď znalca je súčasťou znaleckého posudku a preto mu patrí odmena, ktorú nemožno spájať (zrovnávať) s výpoveďou svedka. 

K § 251 
Pozri pripomienky v úvode tejto časti. 

K § 252 
Pozri aj pripomienky k nižšie uvedenému návrhu 

******** 
Dávam na úvahu prijatie nasledovnej právnej úpravy (náhrady) trov konania: 

Š I E S T A H LA V A 
TROVY KONANIA 
§ 241 
(1)Trovy konania sú všetky odôvodnené a účelne vynaložené výdavky stranami, svedkami, osobami poskytujúcimi súčinnosť, znalcami, tlmočníkmi, štátom, ktoré vznikli 
v súdnom konaní alebo v súvislosti s týmto konaní, ak tieto boli vynaložené počas súdneho konania. 
(2)Za trov konania uvedené v ods. 1 sa považujú iba výdavky strán svedkov, osôb poskytujúcich súčinnosť, znalcov a tlmočníkov, ak tieto bili vynaložené účelne. 

§ 242 

Ak zákon nestanovuje inak, každá strana znáša trovy, ktoré jej v konaní vzniknú. 

§ 243 
Trovy strán 

(1)Za trovy strán pre účely ich náhrady sa považujú účelne vynaložené a preukázané výdavky, 
a) ktoré stranám vznikli v súdnom konaní pri uplatňovaní alebo bránení práva. 
b) ktoré stranám vznikli pred podaním žaloby vynaložené na vypracovanie znaleckého posudku alebo odborného vyjadrenia, ak súd vykonal dokazovanie týmto dôkazným prostriedkom. 
c) na zistenie skutočností vyžadovaných zákonom pre uplatnenie práva v konaní na súde. 

(2) Strana je povinná vynaloženie výdavkov preukázať najneskôr ................ . Na neskôr preukázané výdavky nemusí súd priznať. 
(3) Ak je strana zastúpená v konaní advokátom, výška odmeny nesmie presiahnuť sumu zodpovedajúcu tarifnej odmene podľa osobitnej právnej úpravy. 

Odkaz na: 
Zákon č. 586/2003 Z.z. o advokácii 

Poznámka K § 243 
Ustanovenie okrem spresnenia, čo sa považuje za trovy strán, rozširuje všeobecné definovania aj o náklady, ktoré strana vynaložila za účelom ochrany práva. Takými nákladmi sú napr. náklady na vypracovanie znaleckého posudku alebo náklady na zisťovanie adresy druhej strany, svedkov, ktorých označenie spolu s uvedením ich identifikačných údajov zákon vyžaduje. 

§ 244 
Trovy dôkazu 

(1)Strana, ktorá navrhne vykonanie dôkazu, s ktorým sú spojené výdavky, môže účelne vynaložené výdavky nahradiť priamo tomu, komu vznikli. Ak však ide o výdavky, ktoré neboli uhradené bezprostredne po uskutočnení úkonu tomu, kto ich vynaložil a tieto má inak povinnosť uhradiť súd, súdom vynaložené výdavky tvoria trovy štátu, o ktorých súd rozhodne najneskôr v rozhodnutí, ktorým konanie končí. 
(2)Ak ten, komu výdavky vznikli v konaní na súde súhlasil s ich úhradou priamo stranou, ktorá vykonanie dôkazu navrhla, nemá právo na ich náhradu voči súdu. 
(3)Ak strana, ktorá nie je podľa zákona alebo rozhodnutia súdu oslobodená od súdneho poplatku v konaní navrhne vykonanie dôkazu, s ktorým sú spojené výdavky, môže 
súd uložiť povinnosť zložiť preddavok. Ak strana v súdom stanovenej lehote preddavok 
nezloží, súd navrhnutý dôkaz nemusí vykonať. 
(4)Súd môže uložiť zloženie preddavku aj tomu, koho zaťažuje dôkazné bremeno spočívajúce v povinnosti preukázať skutočnosti, ktoré z navrhnutého dôkazu majú vyplynúť. 

Poznámka k § 244 
Pripustenie možnosti aby strana, ktorá navrhla dôkaz (napr. výsluch svedka), bezprostredne uhradila výdavky ktoré tým vznikli, často odpadne zbytočné rozhodovanie súdu o náhrade trov štátu a bude viesť k vyššej uváženosti strán pri navrhovaní vykonania dôkazov. 
Ods. 1 predpokladá, že súd vždy rozhodne o trovách štátu. Nakoľko však v niektorých prípadoch rozhodnutie o tom, ktorá strana je povinná nahradiť trovy štátu bude závisieť od rozhodnutia vo veci samej, stanovenie výšky tejto náhrady môže byť ponechané na rozhodnutie súdneho úradníka. 
Pod rozhodnutím o trovách štátu je treba rozumieť aj povinnosť rozhodnúť o nárokoch vo vzťahu k osobám, ktoré majú právo na náhradu trov voči súdu. Za také je treba považovať napr. právo tlmočníka, znalca na zaplatenie odmeny, ale aj právo svedka na zaplatenie svedočného. 
Takto priznaná náhrada (týmto tretím osobám) nepochybne je súčasťou trov konania, ktoré sú povinný platiť strany. O povinnosti zaplatiť ich náhradu štátu môže rozhodnúť až súdny úradník, ktorý rozhoduje o náhrade trov (vrátane náhrady trov štátu, nie však o náhrade nákladov tretích osôb) 
V súvislosti s tým, je tiež treba prijať zásadu, že súd môže na náhradu takýchto trov štátu voči stranám priznať aj vtedy, ak tieto ešte neboli súdom vyplatené avšak o ich priznaní už bolo súdom rozhodnuté. 
Súd môže o náhrade trov štátu rozhodnúť najneskôr v lehote 3 (alebo viac) rokov, ktorá začína plynúť právoplatnosťou rozhodnutia, ktorým sa konanie končí. V takom prípade môže v tej istej lehote rozhodnúť aj o náhrad trov konania medzi stranami. Nie je totiž zriedkavé, že súd až po ukončení veci zistí, že opomenul rozhodnúť o priznaní odmeny znalcovi a tým aj o náhrade trov štátu. Vzhľadom však na právoplatné rozhodnutie o trovách konania, pôvodné rozhodnutie už nemožno napraviť. 
V každom prípade, súd musí v rozhodnutí, ktorým konanie končí exaktne určiť pomer náhrady trov medzi stranami, vychádzajúc z predpokladu, že rozhodnutie nadobudne právoplatnosť (napr. môže určiť pomer 1/3 k 2/3 alebo 30% a 70%). Takýmto určením je súdny úradník pri vyčíslený výška náhrady viazaný. Nestačí teda všeobecné rozhodnutie, že výšku náhrady určí súdny úradník. 

K § 244 ods. 4 
Ods. 4, rieši situáciu, kedy vykonanie dôkazu navrhol ten, koho zaťažuje dôkazné bremeno (uvedené sa bude týka sporov na konanie ktorých platí osobitná právna úprava – napr. spotrebiteľské veci). Je však na úvahu, či zloženie preddavku podľa ods. 4, je možné uložiť aj osobe, ktorá je oslobodená od súdneho poplatku 

§ 245 

(1) Ak zákon neustanovuje inak, a súd rozhodne vo veci samej, prizná strane náhradu trov konania podľa pomeru jej úspechu vo veci. 
(2)Žalovaný, ktorý nemal úspech vo veci, má však právo na náhradu trov konania proti žalovanému, ak svojím správaním nedal príčinu na podanie žaloby. 
(3) Ak ide o náhradu trovy konania v konaniach podľa Druhej hlavy tohto zákona (spory na ochranu slabšej strany) a trovy konania sú neprimerané voči uplatnenej pohľadávke, môže ich súd nepriznať alebo znížiť. 
(4)Ak stranám žiadne trovy nevznikli alebo si tieto neuplatnili súd rozhodne, že ich náhradu stranám nepriznáva. 
(5)Súd neprizná náhradu trov konania podľa pomeru k úspechu vo veci, ak existujú pre to dôvody hodné osobitného zreteľa. 
(6) Ak je spotrebiteľ zastúpený právnickou osobou (§ 282), súd nemusí spotrebiteľovi náhradu trov konania pozostávajúcich z odmeny za zastupovanie podľa pomeru jeho úspechu vo veci priznať. 

Poznámka k § 282 
Dávam do pozornosti, že ak je spotrebiteľ zastúpený právnickou osobou (ktorá má charakter občianskeho združenia) treba pripustiť možnosť nepriznať nárok na odmenu za zastupovanie. Je to motivované skutočnosťou, že takéto právnické osoby spravidla uzatvárajú zmluvy s advokátom (advokátskou kanceláriou), ktorá je spravidla osobne prepojená (až osobne totožná) s účelovo založenou práve z tohto dôvodu. Nie je však úlohou súdov pri rozhodovaní o trovách konania tieto skutočnosti zisťovať a v závislosti od toho, tieto skutočnosti mimoriadne zohľadniť. 

§ 246 
(1)Ak strana procesne zavinila zastavenie konania, súd prizná náhradu trov konania 
protistrane. Ak však bolo konanie zastavené v dôsledku späťvzatia žaloby ku ktorému došlo z dôvodu správania protistrany, súd náhradu trov konania protistrane neprizná. 
(2)Ak strana procesne zavinila trovy konania, ktoré by inak neboli vznikli, súd prizná 
náhradu týchto trov protistrane. 
§ 247 
(1) Ak bola v konaní úspešná strana zastúpená advokátom a advokát preukáže, že sa na tom so stranou dohodli, súd uvedie v rozhodnutí o náhrade trov konania ako prijímateľa náhrady trov advokáta. 
(2) Ak bola v konaní úspešná strana zastúpená viacerými advokátmi, takúto dohodu môže preukázať každý z nich. Ak strana výslovne neurčí jedného z nich, prijímateľa náhrady trov konania určí súd. 
§ 248 
(1)Namiesto náhrady trov podľa pomeru úspechu v konaní, súd môže uložiť svedkom, znalcom, tlmočníkom alebo tým, ktorí mali nejakú súčinnostnú povinnosť a svoju nečinnosť včas neospravedlnili a zavinili tak trovy konania, ktoré by inak neboli vznikli, aby ich nahradili stranám. 
(2)Konajúci súd môže tuto povinnosť sám zrušiť, ak dodatočne zistí, že na jej uloženie neboli splnené predpoklady. 

Poznámka k § 248 
Poznamenávame, že obdobné ustanovenie obsahuje aj terajšia právna úprava, avšak súdmi vôbec nevyužívaná. To viedlo zrejme k tomu, že navrhovaná právna úprava ustanovenie neprevzala. Nevyužívanie tejto možnosti súdmi však nemôže znamenať jej vypustenie za stavu, že ide o možnosť, ktorá môže výrazne ovplyvniť správanie povinných osôb. Týka sa to najmä oneskoreného podávania správ subjektmi, ktorých súčinnosť súdy pravidelne využívajú (napr. banky, poštové úrady a pod.) 
Postup podľa tohto umožní súdu účinnejšie postihovať napr. oneskorené predkladanie správ, ktoré boli nevyhnutné pre konanie a v dôsledku nepredloženia muselo byť pojednávanie odročené. Je treba uvažovať aj o právnej úprave, ktorá by umožňovala postih (okrem poriadkovej pokuty) uvedených osôb v prípade, že ich nedostatočnou súčinnosťou dochádza z k zbytočnému nárastu trov konania strán (napr. ak sa nedostaví svedok, ktorého strana navrhla, je možné uvažovať priznanie náhrady trov priamo tejto strane). Uvedené oprávnenia by okrem iného zvýšili vážnosť a autoritu súdov, primäli na zodpovednejšie plnenie zákonných povinností. 

§ 249 
(1)O nároku na náhradu trov konania strán, najmä o pomere úspechu strán v konaní, súd rozhodne samostatným výrokom vždy v rozhodnutí, ktorým sa konanie končí; to neplatí, ak rozhodne aj o výške náhrady. Ak je to však možné, rozhodne aj o výške náhrady trov konania. Výrok rozhodnutia o náhrade trov strán má vždy povahu uznesenia. 
(2)Súd môže rozhodnúť, že výšku náhrady trov konania určí súdny úradník až po právoplatnosti rozhodnutia, ktorým sa konanie končí. V takom prípade je súdny úradník viazaný určením pomeru úspechu uvedenom v rozhodnutí vydanom podľa ods. 1. 
(3)Ak sú účastníci prítomní na pojednávaní, na ktorom súd konanie končí, súd vyzve účastníkov, aby sa vyjadrili, či uplatňujú náhradu trov konania a v akej výške, prípadne či žiadajú, aby o výške náhrady trov konania rozhodol súdny úradník. 

§ 250 
Trovy iných osôb 

(1) Za iné osoby, pre účely náhrady trov sa považuje svedok, znalec, tlmočník alebo iná osoba, ktorá bola podľa zákona alebo rozhodnutia súdu povinná poskytnúť súčinnosť (§ 202) a súdny exekútor. 
(2) Svedok má právo na náhradu účelne vynaložených a preukázaných hotových výdavkov, preukázaného ušlého zárobku. 
(3)Ten, kto má nejakú súčinnostnú povinnosť nejakú povinnosť, má obdobné práva a povinnosti ako svedok. 
(4) Nároky znalcov, tlmočníkov a súdneho exekútora upravuje osobitný predpis. 

Odkaz na: 
Zákon č. 382/2004 Z.z. o znalcoch, tlmočníkoch a prekladateľoch 
Zákon č. 233/1995 Z.z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok) 
Vyhláška č. 141/2008 Z.z. o odmenách a náhradách súdnych exekútorov 

§ 251 
Trovy štátu 

(1)Za trovy štátu (súdu) sa považujú náklady ktoré súd vynaložil v konaní alebo ktoré boli v súvislosti s konaním rozhodnutím súdu priznané svedkom, znalcom, tlmočníkom alebo iným osobám poskytujúcim súčinnosť. 
(2)Za trovy konania sa pre tieto účely považuje aj súdny poplatok. 

§ 252 
Náhrada trov štátu 
(1) Štát má podľa výsledkov konania proti účastníkom právo na náhradu trov konania, pokiaľ strany neboli v čase rozhodovania súdu, rozhodnutím súdu oslobodené od súdnych poplatkov. To isté platí aj vtedy, ak bola inak povinná strana oslobodená od súdnych poplatkov zo zákona. 
(2)Ak je strana, ktorá mala v konaní úspech oslobodená od súdnych poplatkov (ods.1), súd na ich zaplatenie zaviaže protistranu. 
(3)Súd môže uložiť svedkom, znalcom tlmočníkom alebo tým, ktorí mali nejakú súčinnostnú povinnosť, aby nahradili štátu trovy konania, ktoré by inak neboli vznikli, ak ich zavinili. To platí aj vtedy, ak povinnosť nesplnili včas. 

Poznámka k § 252 
Pod rozhodnutím o trovách štátu je treba rozumieť aj povinnosť rozhodnúť o nárokoch vo vzťahu k osobám, ktoré majú právo na náhradu trov voči súdu. Za také je treba považovať napr. právo tlmočníka, znalca na zaplatenie odmeny, ale aj právo svedka na zaplatenie svedočného. 

§ 253 
(Oslobodenie od súdnych poplatkov) 

(1) Na návrh môže súd priznať strane celkom alebo sčasti oslobodenie od súdnych poplatkov, ak to pomery na jeho strane odôvodňujú a ak nejde o svojvoľné alebo zrejme bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva. Ak nerozhodne súd inak, vzťahuje sa oslobodenie na celé konanie a má i spätnú účinnosť; poplatky zaplatené pred rozhodnutím o oslobodení sa však nevracajú. 
(2) Priznané oslobodenie súd kedykoľvek za konania odníme, prípadne i so spätnou účinnosťou, ak sa do rozhodnutia o výške náhrady ukáže, že pomery strany oslobodenie neodôvodňujú, prípadne neodôvodňovali. 
(3) Ak bolo oslobodenému od súdnych poplatkov ustanovený zástupca, alebo ak podľa zákona musí byť v konaní zastúpený, vzťahuje sa oslobodenie v rozsahu, v akom bolo priznané i na toto zastúpenie. Náklady takéhoto zastúpenia hradí štát. Na náhradu trov štátu platia ustanovenia § 249. 
(4)Ak tento zákon neustanovuje inak, na konanie týkajúce sa súdnych poplatkov treba aplikovať osobitnú právnu úpravu. 

Do poznámky 
Zákon č. 71/1992 Zb. o súdnych poplatkoch a poplatku za výpis z registra trestov 

******** 

K § 253 
Považujeme za neúčelné, že navrhovaná úprava upustila od možnosti vydať platobný rozkaz aj bez návrhu. Odporúčam uvedenú možnosť zvážiť. 

K § 254 
Za § 254 odporúčame vsunúť nové ustanovenie v znení: 
„Opravným prostriedkom proti platobnému rozkazu je odpor.“. 

Je možné uvažovať uvedený text zaradiť ako ods. 1 v § 255. 

K § 255 
Odporúčame ustanovenie doplniť a pamätať na možnosť zrušenia platobného rozkazu v prípade, ak tento nebude možné doručiť. Sotva sa možno totiž spoliehať na to, že vzhľadom na zmenu právnej úpravy doručovania nemôže nastať situácia, že platobný rozkaz nemožno doručiť. Preto je treba pamätať aj na túto možnosť a pripustiť autoremedúrou možnosť (nie povinnosť) jeho zrušenia s tým, že rozhodnutie treba doručiť iba žalobcovi. Treba uvažovať aj o možnosť oprávnenia žalobu navrhnúť jeho zrušenie, ak sa platobný rozkaz nepodarilo doručiť. 

K ods. 1 
Uvedenie, že odpor je treba „vecne“ odôvodniť považujeme za nedostatočné nakoľko tento pojem zákon nevysvetľuje. Preto je treba uviesť, čo musí odpor obsahovať alebo uviesť (vzhľadom aj na ods. 2, písm. c), čo sa považuje za vecné odôvodnenie. Druhá veta pripomienkovaného ustanovenie je tiež všeobecná. Riadne poučenie o náležitostiach odporu sa vyžaduje najmä z dôvodu, že zákon vyžaduje, aby o týchto náležitostiach bola strana poučená, a to vo väzbe na možnosť odmietnutia odporu. 

K § 271 
Návrh právnej úpravy rozsudku pre uznanie nerieši ako naložiť s vecou v prípade, ak bol rozsudok pre uznanie vydaný iba ohľadne časti uplatneného nároku. Predovšetkým nie je zrejmé, či súd o zvyšku koná ďalej, či je o nároku rozhodnuté ako o celku, či vo zvyšku má súd žalobu zamietnuť, či takéto rozhodnutie tvorí prekážku res iudicata aj pre zvyšok nároku. 
Z uvedených dôvodov odporúčame právnu úpravu doplniť a vyjadriť jednoznačné stanovisko. 

K § 276 
Odporúčame text slov „pred súdom ....“ nahradiť slovami: „...na súde ....“. Uvedená zmena jednoznačne vyjadrí, že ta môže súd urobiť aj vtedy, ak je vyjadrenie v písomnom prejave a nevyžaduje sa prejav „na súde“. 

K § 281 

Všeobecne iba pripomíname, že pri ustálení obsahu osobitnej právnej úpravy je treba vziať do úvahy štatistické údaje a zistiť, aké množstvo žalôb bude podliehať režimu spotrebiteľských zmlúv a vo väzbe na to zohľadniť reálne možnosti súdov pre zabezpečenie plynulosti konania a zvážiť aj ekonomické dopady. 
Navrhujeme v text doplniť tak, aby bolo zrejme že definovanie spotrebiteľského sporu v tomto zákone má iba procesný charakter, a to z dôvodu, že hmotnoprávna úprava (OZ a iné vnútroštátne predpisy, ako aj právo Európskeho spoločenstva)), pojem „spotrebiteľ“ definuje inak. Navrhujeme do textu vsunúť slová „... pre účely konania podľa tohto zákona je ...“. 

K § 282 
Iba dávame do pozornosti pripomienky k časti náhrad trov konania. 

K § 285 
Terajší text navrhujeme označiť ako ods. 1 a text doplniť o ods. 2 v znení: 
“(2)Uplatnenie ďalšieho príslušenstva vyplývajúceho z pôvodne uplatneného nároku sa nepovažuje za zmenu žaloby.“. 
Poznamenávame, či aplikácia navrhovaného ustanovenia je namieste aj vtedy, ak k nej dôjde predtým, ako bola žaloba doručená žalovanému spotrebiteľovi (pozri § 132 návrhu). 

K § 288 
Je potrebné ustanovenie spresniť a stanoviť, či pod sumou 1000 eur sa rozumie hodnota aj s príslušenstvom. 

K § 289 
Znenie ustanovenia je nedôsledné. Je potrebné jednoznačne uviesť, či súd postupuje spôsobom uvedeným v návrhu v prípade, že dospeje k záveru o neprijateľnosti podmienky ktorá je 
- v zmluve alebo aj vtedy, ak je vo 
- všeobecných obchodných podmienkach. 
Uvedená nejednoznačnosť vyplýva zo znenia vety v ods. 1, za bodkočiarkou, ktorá ukladá súdu uviesť text vyplývajúci zo zmluvy. K tomu dodávam, že všeobecné obchodné podmienky sa u hmotnoprávneho hľadiska uplatnia v každej zmluve, bez zreteľa na to, či ich text bol prevzatý do konkrétnej zmluvy. Stačí ak konkrétna zmluva na ich použitie odkázala. 

K § 294 
Dávame na úvahu, či nie je treba zúžiť okruh oprávnených osôb na podanie žaloby podľa § 293 alebo právo na podanie žaloby podmieniť súhlasom SOI prípadne iného subjektu (komisie na ochranu spotrebiteľa vytvorenej na MS SR). V prípade nepreukázania takéhoto súhlasu, by súd vo veci nekonal a konanie by zastavil. Uvedená úvaha je odôvodnená tým, že došlo k vytvoreniu množstva právnických osôb, ktoré majú charakter občianskeho združenia. Z toho dôvodu reálne hrozí, že dôjde často k nedôvodnému podávaniu žaloby a šikane podnikateľských subjektov. 

K § 296 
Zo znenie ods. 2 nevyplýva na základe koho návrhu súd začne konanie o uložení pokuty a koho príjmom táto pokuta je. Podľa navrhovaného znenia je vec neriešiteľná. Domnievams sa, že pojem pokuta v procesnom práve je dôsledkom porušenia procesných a nie hmotnoprávnych predpisov. 
Konštatovanie, že súd vo výroku zakáže žalovanému používať neprijateľnú podmienku je zaradená nesystematicky. Mala by byť zrejme v ustanovení § 289. 

K § 297 
Máme za to, že je treba riešiť aj vykonateľnosť takéhoto rozhodnutia alebo uviesť, že súd v iných sporoch z takéhoto rozsudku bez ďalšieho vychádza a tieto skutočnosti už nedokazuje a v zásade nehodnotí. 
Dávame však do pozornosti, že súd má (aj podľa judikatúry Európskeho spoločenstva) hodnotiť okolnosti konkrétnej veci. Toho dôsledkom je aj to, že tá istá podmienka môže byť v konkrétnej veci hodnotená inak. To v konečnom dôsledku vyžaduje precíznosť právnej úpravy, ktorá umožňuje všeobecné vyslovenie neprijateľnosti určitej podmienky. 

K § 298 
Odporúčame upraviť a v návrhu definovať, čo sa považuje za spor vyplývajúci z diskriminácie, na ktorý sa bude vzťahovať osobitná právna úprava. Odporúčame ustanovenie formulovať nasledovne: 

„Diskriminačný spor je spor v ktorom žalobca tvrdí, že došlo k porušeniu zákazu diskriminácie z dôvodu pohlavia, náboženského vyznania alebo viery, rasy, príslušnosti k národnosti alebo etnickej skupine, zdravotného postihnutia, veku, sexuálnej orientácie, manželského stavu a rodinného stavu, farby pleti, jazyka, politického alebo iného zmýšľania, národného alebo sociálneho pôvodu, majetku, rodu alebo iného postavenia, a to bez zreteľa na to, ktorá všeobecne záväzná právna norma zákaz diskriminácie upravuje.“. 
Uvedená formulácia síce vychádza z antidiskriminačného zákona, avšak navrhnutá formulácia je všeobecnejšia a nie je viazaná na konkrétny zákon, čo je odôvodnené tým, že zákaz diskriminácie strany môže vyplývať aj z iného zákona (pozri napr. čl. 1, § 5 ZP alebo aj medzinárodné dohovory). 

K § 314 
Ods.2 odporúčame upraviť a v texte jednoznačne uviesť, že súd môže rozhodnúť nad petit iba vtedy, ak ide o peňažné plnenie. 

K § 315 a nasl. všeobecne 
Návrh zákona používa terminológiu cudziu právnemu poriadku Slovenskej republiky vo vzťahu k zohľadneniu je obsahu. Doteraz používané pojmy ako je napr. „predbežné opatrenie“ bolo nahradené pojmom „neodkladné opatrenie“, sú nielen vžité, ale ich obsah je každému používateľovi zrozumiteľný. Uvedený pojem všeobecne aj v zmysle právnej úpravy a judikatúry Európskeho spoločenstva (ktoré tiež uvedený pojem používa) znamená dočasnosť (nie definitíve riešenie) opatrenia súdu. Teraz zavedený pojem však dočasnosť riešenia nevyjadruje. 
Podobne je možné argumentovať aj v súvislosti s používaním ďalších pojmov v tejto časti. 

K § 315 
Predbežné opatrenie vyjadruje aj to, že ide o opatrenie, ktoré má iba dočasný charakter – nie je definitívne 

K § 320 
Znenie ods. 1 ukladá súdu povinnosť nariadiť neodkladné opatrenie, ak sú pre jeho nariadenie splnené predpoklady v ustanovení § 315. Ustanovenie § 315 však žiadne predpoklady neustanovuje ale iba konštatuje, že súd nariadi neodkladné opatrenie ak nemožno dosiahnuť účel sledovaný zabezpečovacím opatrením. Zabezpečovacie opatrenie v § 335 však žiadny účel neuvádza. 
Z týchto dôvodov považujeme za nevyhnutné jednoznačne upraviť, kedy súd vydá alebo kedy nevydá neodkladné opatrenie. 

Za ods. 1 odporúčame doplniť novo ods. 2 v znení: 
„(2) Súd môže nariadiť neodkladné opatrenie aj po vydaní rozhodnutia vo veci samej, za podmienok uvedených v tomto zákone.“. 
Pozri aj poznámku k § 332. 

K § 325 
Ods. 2 odporúčame doplniť novou vetou v znení: 
„Ak v čase doručovania žaloby bolo už rozhodnuté o nevyhovení návrhu na nariadenie neodkladného opatrenia, súd o tom informuje žalovaného“. 
Informácia o rozhodnutí súdu totiž bude mať ten dôsledok, že žalovaný na tento návrh vo svojich podaniach už nebude reagovať. 

K § 327 
Ustanovenie odporúčame doplniť o ods. 2 nasledovného znenia: 
„(2)Ak v neodkladnom opatrení nebol uvedený čas jeho trvania, toto zanikne rozhodnutím vo veci samej, ak zákon alebo rozhodnutie súdu neustanovuje inak.“. 

K § 332 
Pojem „neučinl“ odporúčame nahradiť slovom „neurobil“. 
Dávame na úvahu, či nariadenie neodkladného opatrenia by nemalo byť predmetom úpravy Exekučného poriadku. Konanie exekučného súdu totiž tento návrh osobitne neupravuje. 

K § 224 
Domnievame sa, že ide o ustanovenie hmotnoprávneho charakteru. Preto nie je namieste je úprava v tomto zákone. 
Je však na úvahu, či tento návrh nemá obsahovať konštatovanie, že rozhodnutie súdu, ktorým vyhovel (nevyhovel) návrhu na nariadenie neodkladného opatrenia za predpokladu splnenia formálnych (procesných) predpokladom sa nepovažuje za nezákonné rozhodnutie alebo nesprávny radný postup. 

K § 343 
Opätovne ak pri § 334 upozorňujeme, že právna úprava náhrady škody do procesného predpisu nepatrí. 
Ustanovenia upravujúce to, z čoho sa nárok uspokojí patrí do právnej úpravy Exekučného poriadku v ktorom môže byť upravené, že nárok sa uspokojí prednostne so zábezpeky. 

K § 344 Pozri pripomienku k § 343 

K § 347 
K nadpisu štvrtej časti je možné namietať, že v tejto časti upravená problematika nazvaná ako „Opravné prostriedky“, nezodpovedá obsahu štvrtej časti. Za opravné prostriedky je totiž treba považovať napr. aj návrh na zrušenie rozsudku vydaného pre zmeškanie a odpor. Odpor však táto časť neupravuje. Upravuje iba opravné prostriedky voči rozsudku a uzneseniu, nie však voči platobnému rozkazu. 
Ustanovenie odporúčame doplniť ods. 3 v znení: 
„(3)Výrok rozhodnutia o trovách konania má charakter uznesenia aj vtedy, ak je súčasťou rozsudku, ktorým bolo rozhodnuté vo veci samej.“. 

K § 352 
Ods. 3 odporúčame zmeniť tak, aby lehota na podanie odvolania začala plynúť intervenientovi doručením rozhodnutia iba vtedy, ak ide o nerozlučné spoločenstvo. 

K § 353 
Ods. 1 odporúčame doplniť o novú vetu v znení: 
„Prokurátor môže podať odvolanie, ak vstúpil do konania do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia.“. 

K § 354 
Dávame do pozornosti, že určenie miesta podania „na súde“ môže mať za následok výklad, že ide o hmotnoprávnu lehotu. Preto odporúčame text doplniť o znenie: „Pre počítanie lehôt platí ustanovenie § 113 ods. 4 zákona.“. 

K § 355 
K pojmu „všeobecné náležitosti“ pozri už poznámku vyššie. Iba pripomíname, že návrh „všeobecné náležitosti“ podania nedefinuje. 

K § 355 
Pojem „rozšíriť“ odporúčame nahradiť pojmom „zmeniť“ a doplniť vetu v znení: 
„Ak v uvedenej lehote strana písomne zúži rozsah, v akom rozhodnutie napáda, súd sa bez ďalšieho zaoberá vecou len v zúženom rozsahu. To však neplatí, ak zoberie opravný prostriedok späť v celom rozsahu, alebo ak zúži rozsah odvolania až po uplynutí lehoty na odvolanie.“. 

K § 357 
Všeobecne: 
Máme za to, že dôvody odvolania je potrebné rozdeliť na dôvody vytýkajúce 
-porušenie procesných ustanovení (napr. právomoc, obsadenie súdu, majúce charakter tzv. zmätočnosti a pod.) a na 
-ostané dôvody (napr. dôvodu uvádzané v ods. 1 pod písm. g) 

Poznamenávame, že nie každé procesné porušenie je dôvodom na zrušenie rozhodnutia súdu prvého stupňa. Dôvody odvolania, a nadväznosti na to aj v ustanovení § 381 návrhu, dôvod zrušenie rozhodnutia odvolacím súdom musia byť presne a jednoznačne definované. Ak sa tak nestane, nič sa nezmení na súčasnej aplikačnej praxi poznačenej, často nedôvodným zrušovaním rozhodnutí súdov prvého stupňa a tým ani na dĺžke súdneho konania. 

K § 361 
Odporúčame formulačne upraviť (ak sa odvolanie vzalo späť) 

K § 362 
Iba dávame na úvahu, či v záujme rýchlosti konania a zamedzeniu obehu spisom, nie je treba uvažovať o možnosti zrušenia rozsudku (autoremedúrou) a zastavení konania súdom prvého stupňa. 

K § 365 
V prvom ods. odporúčame za slovami „... aby chýbajúce ...“ doplniť upravil text nasledovne: 
„formálne náležitosti doplnil, najmä uviedol, čoho sa odvolaním domáha, a poučil ...“ 

K § 366 
Odporúčame doplniť ods. 4 nasledovného znenia: 
„S podaním súd doručí aj prílohy ak sú súčasťou podania“. 

K § 367 
Návrh opomenul riešiť stav, ako má súd postupovať v prípade, ak bolo v konaní podané odvolanie proti uzneseniu, proti ktorému nie je odvolanie prípustné, avšak strana nepodala odvolenie voči rozhodnutiu vo veci samej. Má súd postupovať podľa § 369 ? Ak áno, treba to v návrhu vyjadriť. 

K § 369 
Odporúčame slová „bez zbytočného odkladu“ nahradiť uvedením konkrétnej lehoty v ktorej tak musí súd urobiť. Pojem bez zbytočného odkladu považujem za neurčitý. Ak sú uskutočnené v zákone predpokladané úkony, nie je totiž dôvod na predloženie spisu odvolaciemu súdu. 

K § 371 
Písm. b) odporúčame doplniť dovetkom “alebo ak odvolanie podal prokurátor, ktorý do konania vstúpil,“ 

K § 372 
Opätovne iba pripomíname, že návrh expressis verbis nedefinuje, čo sa považuje za procesné podmienky. 

K § 374 
Pozri pripomienku k § 
K § 381 
Ods. 1 písm. a) ustanovenia je vágne. Umožní to výklad ktorý umožní zrušiť z procesných dôvodov zrušiť takmer každé rozhodnutie. Odporúčam preto zvoliť formuláciu: 
„Súd zruší rozhodnutie len z dôvodu porušenia týchto procesných podmienok: 
a) 
b) 
c) atď. 
Dodávame, že pojem „procesné podmienky“ môže byť (a bude) aplikačnou praxou vykladaný rozdielne. Ani ustanovenie § 152 návrhu zákona nedefinuje, čo treba považovať za procesné podmienky. Z uvedeného ustanovenia možno iba nepriamo vyvodiť, že predkladateľ mal na mysli podmienky za ktorých môže súd konať. Dôvodom na zrušenie rozhodnutia je však napr. aj nesprávne obsadenie súdu, čo je podmienka, ktorú sotva možno vyvodiť z ustanovenia § 152. Preto považujeme za nevyhnutný postup naznačený vyššie. 
Pozri aj pripomienky k § 357 

K § 383 
Dávame na úvahu, či v odôvodnení odvolacieho rozhodnutia je potrebné uvádzať priebeh konania na súde prvého stupňa. Ide totiž o povinnosť, ktorú má už súd prvého stupňa. Máme za to, že jeho uvedenie je namieste iba vtedy, ak je to významné pre odvolacie rozhodnutie. Preto odporúčame je uvedenie podmieniť tým „... ak je to potrebné ...“. 
Tiež nie je dôvod, aby odvolací súd posudzoval zistený skutkový stav. Odvolací súd je totiž skutkovým stavom zisteným a ustáleným súdom prvého stupňa viazaný. Preto jeho posúdenie je namieste iba vtedy, ak súd dopĺňal (opakoval) dokazovanie. Preto obdobne aj v tomto prípade je toto hodnotenie treba podmieniť. 

K § 387 
Znenie ustanovenia odporúčame upraviť. Ustanovenia sa javí ako nezrozumiteľné. Predkladateľ mal pod „... dôvodmi ...“ pravdepodobne na mysli dôvody uvedené v § 386. V takom prípade je vhodné do ustanovenia vsunúť aj odkaz na § 386. 

K § 388 
Odporúčame preformulovať tak, aby z neho vyplývala väzba na účastníka, ktorý môže dosiahnuť zmenu inak. Odporúčam preformulovať nasledovne: 
„Žaloba na obnovu konania nie je prípustná proti rozhodnutiu, ktorého zmenu alebo zrušenie môže strana dosiahnuť aj inak.“. 

K § 393 
Iba upozorňujeme, že lehota pre obnovu konania viazaná (písm. b) na nové vedecké metódy je vo svojej podstate ničím neobmedzenou lehotou. Preto je nevyhnutné aspoň definovať, čo sa považuje za „nové vedecké metódy“. Právny poriadok SR totiž uvedený pojem nepozná. Uvedený dôvod bol síce novelou teraz platného Občianskeho súdne poriadku do tohto zákona doplnený, avšak bez toho, aby sa jeho obsah bližšie definoval. Zo znenia tiež nie je zrejmé, čo pre dané účely treba považovať za „nové“. Novosť je pritom možné posudzovať z rôznych hľadísk (napr. novosť vo vedeckom bádaní, v určitom teritóriu, v závislosti na zápise postupu v patentovom registri a pod. Považujem preto za potrebné tento predpoklad vymedziť aspoň rámcovo. 

K § 409 
Prípustnosť dovolania z dôvodu, že „ním došlo k zásahu do práva na spravodlivý proces.“, bez bližšieho určenia bude mať za následok svojvoľný výklad, nie skrátenie ale predĺženie súdneho konania a vo svojej podstate bude znamenať trojstupňové konanie. Prevažná väčšina dovolaní bude totiž odôvodňovaná spravodlivosťou súdneho procesu. Žiada sa preto obsah „spravodlivého procesu“ presne definovať alebo aspoň negatívne vymedziť napr. tak, že za nespravodlivý proces sa bez ďalšieho nepovažuje procesný postup súdu, ktorý bol v súlade s týmto zákonom, pokiaľ nebola týmto postupom porušená Ústava alebo predpisy (a judikatúra) Európskeho spoločenstva, ktorými je SR viazaná. 

K samotnému pojmu „spravodlivosť“ iba dodávam, že právo Európskeho spoločenstva rozlišuje procesnú spravodlivosť pod ktorou rozumie predovšetkým „rovnosť zbraní v súdnom procese“ a hmotnoprávnu spravodlivosť pod ktorou rozumie právo prostredníctvom súdnej ochrany domôcť práv a povinností vyplývajúcich z hmotnoprávnej úpravy. Toto rozlišovanie však z navrhovaného znenia nevyplýva. Preto mám za to, že komentované ustanovenie vo vzťahu k prípustnosti dovolania by malo obsahovať prípustnosť dovolania v procesnej rovinne (zachovanie rovnosti zbraní a súčasne by mala byť rozšírená prípustnosť dovolania vtedy, ak výsledok konania má za následok výrazné porušenie spravodlivosti (v rozpore s princípmi hmotného práva, najme OZ a OBZ) za stavu, že tým dôjde k porušeniu ústavy, základných práv a slobôd vyplývajúcich z vnútroštátnych predpisov ako aj predpisov Európskeho spoločenstva. 

K § 414 
Text odporúčame spresniť nasledovne: „Za podmienok uvedených v tomto zákone, dovolanie môže podať aj intervenient, ak spolu so stranou, na ktorej vystupoval, tvoril nerozlučné spoločenstvo. 

K § 416 
Opätovne vyvstáva problém, či ide o lehotu hmotnoprávnu alebo procesnú. Súčasná aplikačná prax má za to, že ide o lehotu hmotnoprávneho charakteru. 

K § 423 
Máme za to, že je potrebné pripustiť (súvisí to z § 409 písm. f) aj uplatnenie nových dôkazov, ktorá súd v prvostupňovom konaní navrhoval ale súd ich nevykonal. 

K § 437 
Odporúčame v ods. 2 za slovami „...súdu prvej inštancie...“ vsunúť slovo „len“. 

K § 445 
Považujeme za potrebné doplniť ustanovenie o dôsledky vo vzťahu k nerozlučnému interventovi. 

 	Z 	ČA 	§ 174: N- ustanovenie vychádza z novej koncepcia s účelom zamedziť prieťahom v konaní, prezentácia konkrétnych dôvodov by viedla opäť ku kazuistike a môže zvádzať k reštriktívnemu výkladu. Takto sa ponecháva posúdenie dôvodu na sudcu, trovy konania sú upravené osobitne vrátane zavinených, riešenie obsahu zápisnice s ohľadom na všeobecné východiská konštrukcie kódexu považujeme za nedôvodné, ustanovenie treba vnímať aj v kontexte § 175 

§ 175 reflektuje situáciu keď dôvody pre odročenie neboli preukázané, resp. ich súd nevyhodnotil ako dôležité, je namieste možné uloženie povinnosti zastúpenia. 

Ustanovenie je legitimáciou pre vykonanie dôkazu ex offo, ak dôkaz vyplýva z verejných registrov a ak súd pri dokazovaní zistí, že tvrdenia strán sú v rozpore so skutočnosťou. 

Nejde o dodatočnú zmenu záveru súdu. Pojednávanie ostáva odročené, sankciou je neprihliadnutie na ďalšie žiadosti strany o odročenie 

Ods. 4 bol vypustený 

§ 176: ČA 
Ustanovenie ods. 2 bolo preformulované. 

Požiadavka nového ods. 4 je nadbytočná 

§ 177: N – ale to vyplýva z čl. 16 v kontexte čl. 3 – ak sa predpokladá odôvodnenosť jeho vykonania v kontexte súladu s Ústavou, verejným poriadkom ..... 

Ods. 1: Ide o právne záväzné akty uverejnené v Úradnom vestníku EÚ 

Ods. 2: Úprava je podľa názoru MSSR jasná 

§ 178: N 
Základné zásady upravujú pravidlá slúžiace na interpretáciu zákona 

§ 179: ČA 
výkladom ustanovení o dokazovaní a o pojednávaní možno jednoznačne určiť rozdiel medzi šetrením a dokazovaním. 

§ 181: ČA 
Predkladateľ doplnil do spoločných ustanovení prednosť aplikácie osobitných predpisov ak sa koná o skutočnostiach chránených osobitným predpisom 

§ 182: N 
§ 177 obsahuje všeobecné ustanovenia o dokazovaní, pričom § 182 upravuje hodnotenie dôkazov. 
Vo zvyšku je navrhovaná zmena nadbytočná. 

§ 193: A 
Zrejme ide o ust. § 183. 
§ 183 bol z návrhu zákona vypustený. 

§ 186: 
N 
Súd na takéto rozhodnutie prihliadne a vysporiada sa s ním 

§ 187: N 
Dôkazný prostriedok v elektronickej forme spadá pod všeobecné ustanovenie § 178 

Konanie za právnickú osobu je upravené v prvej časti zákona (§67) 

§ 191: N 
Predkladateľ považuje úpravu za zrozumiteľnú 

§ 192: N 
Zbytočná kazuistika 

§ 196: ČA 
V § 197 bolo modifikované ustanovenie o verejných listinách 

§ 199: N 
Preferencia odborného vyjadrenie jednoznačne vyplýva z § 198 a 199. 
Vo zvyšnej časti sa predkladateľ nestotožňuje s pripomienkou 

§ 200: N 

Navrhované znenie § 200 ods. 3 zodpovedá novej koncepcii 

§ 201: N 
Súd bude skúmať len znaleckú doložku, nie subjektívnu vedomosť znalca 

§ 202: ČA 
Ustanovenie § 202 bolo doplnené o nasledovnú vetu: 
“Ustanovenie o zachovávaní mlčanlivosti podľa § 195 sa použije primerane.“ 

§ 204: A 

§ 205: N 
Predkladateľ považuje vyjadrenie navrhovaného ustanovenia za nadbytočné 

§ 207: A 
Predkladateľpristúpil v zmysle pripomienky k zmene koncepcie: Pre rozsudok je rozhodujúci stav v čase jeho vyhlásenia. 

§ 208: N 
Navrhované znenie zahŕňa návrhy Klubu 500 

§ 209: N – technická pripomienka, ktorá nenavrhuje konkrétne riešenie, ako preštylizovať ustanovenie. 

§ 210: N – nepovažujeme za nevyhnutné takto konkrétne upraviť navrhované. 

§ 213: ČA 
Ustanovenie bolo prepracované 

§ 215: N 
Vyplýva zo všeobecných ustanovení 

§ 216: N 
Proti koncepcii 

§ 218: N 
Rozsudok je v zásade záväzný len pre strany 

§ 219: N 
Predkladateľ zotrváva na formulácii „prejav vôle“ 

§ 221: N 
Pojem splatnosť sa vzťahuje k sume, ktorá je stanovená (ohraničená) konkrétnou výškou, pojem zročnosť sa viaže k viacerým dávkam vo vopred neurčitej úhrnnej hodnote 

§ 222: ČA 
Paričná lehota bola upravená 

§ 225: ČA 
Ustanovenie bolo prepracované 

§ 228: N – nepovažujeme za nevyhnutné 

§ 240: N 
Predkladateľ zotrváva na koncepcii zrušenia alebo zmeny uznesenia súdneho úradníka len v prípade ak je sťažnosť dôvodná. 

§ 241 a nasl.: N 
Predkladateľ zotrváva na rozhodovaní o trovách podľa § 251 (teda o nároku a výške náhrady trov) 

N 
vyplýva z predkladaného návrhu 

§ 243: N 
Pripomienka je v rozpore s koncepciou 

§ 244: N 
Pripomienka je v rozpore s koncepciou 

§ 245: ČA 
Pripomienka bola čiastočne akceptovaná 

§ 246: N 
Pripomienka je v rozpore s koncepciou, vychádza z ust. § 146 ods. 2 OSP, iba precíznejšie vyjadrené. 

§ 248: N 
Ide o nesprávne pochopenie nových ustanovení o znaleckom dokazovaní. 

§ 252: N – navrhované znenie je v rozpore s navrhovanou koncepciou, ktorá bola prijatá vládou SR v schválenom Legislatívnom zámere rekodifikácie CPP. 
Predkladateľ zvolil zjednodušenú koncepciu úpravy trov konania z dôvodu, že je potrebné, aby sa súdy pri svojej rozhodovacej činnosti sústredili najmä na vec samu a rozhodnutie o trovách konania je síce rozhodnutie vo veci samej, ale musí mať charakter sekundárneho rozhodnutia. 

§ 253: N 
Navrhovaná právna úprava nevylučuje rozhodnutie PR aj bez návrhu, naopak, vyplýva jednoznačne, že PR možno vydať aj na návrh aj bez návrhu. Súdna prax v tomto rozhodovaní je ustálená. 

§ 254: N 
Odpor nie je opravný prostriedok, je tak, ako doposiaľ, prostriedok procesnej obrany. 

§ 255: ČA – doručovanie PR bolo prepracované v súlade s judikatúrou SDEÚ, v zmysle prepracovaného znenia ustanovení o doručovaní už nebude môcť uvedená situácia nastať s ohľadom na analogické použitie postupu ako pri žalobe. 

Ods. 1: N – navrhované znenie nepovažuje predkladateľ za nevyhnutné. 

§ 271: N 
Požadované „stanovisko“ jednoznačne vyplýva z ostatných ustanovení zákona. 

§ 276: N 
Navrhovateľ sa nestotožňuje s touto štylistickou zmenou 

§ 281:N 
CSP nezavádza nový pojem spotrebiteľ, naopak, spotrebiteľský spor definuje pomocou hmotným právom definovaným pojmom „spotrebiteľ“ 

§ 282: N 
Pridržiavame sa svojho vyjadrenia k uvedenej časti. 

§ 285: N 
Navrhované ustanovenie nie je potrebné, v praxi nespôsobuje žiadne problémy. Uplatnenie ďalšieho príslušenstva nikdy nebolo považované za zmenu žaloby. 

§ 288: N 
Na príslušenstvo sa neprihliada. 

§ 289: A 
Pripomienka bola akceptovaná 

§ 294: ČA 
Ustanovenie §293 bolo precizované, subjektom oprávneným podať žalobu podľa § 292 a nasl. je právnická osoba založená alebo zriadená na ochranu spotrebiteľa voči dodávateľovi a orgán dohľadu podľa osobitných predpisov 

§ 296: N 
V § 296 nie je upravené ukladanie pokút. Pokuty v prípadoch porušenie povinnosti uloženej v rámci konania o abstraktnej kontrole bude ukladať orgán dozoru v správnom konaní. 

§ 297: N 
Výrok súdu v konaní o abstraktnej kontrole je záväzný pre každého 

§ 298: ČA 
Ustanovenie bolo precizované 

§ 314: N 
V zmysle zásady ochrany slabšej strany neplatí zásada ne ultra petitum, ak je žalobcom zamestnanec 

§ 315 a nasl.: N 
Nový pojem „neodkladné opatrenie“ zodpovedá novej koncepcii procesných kódexov, pretože môže i trvalo usporiadať vzťahy. 

§ 315: N – detto ako vyššie. 

§ 320: ČA 
- prvá časť bola akceptovaná, odsek 1 bol precizovaný; druhá časť pripomienky vyplýva z ust. § 315. 

§ 325: N 
S podaním návrhu na vydanie neodkladného opatrenia nemusí byť automaticky spojená povinnosť podať žalobu. 

§ 327: N 
Nepochopenie novej koncepcie neodkladných opatrení 

§ 323: ČA 
Úprava neodkladných opatrení patrí do CSP 

§ 224: N 
Asi sa malo na mysli k § 334 - 
táto úprava zodpovedá aj doterajšej úprave v OSP (§77 ods.4), vyžiadala si ju prax. 

§ 343: N 
táto úprava zodpovedá aj doterajšej úprave v OSP, vyžiadala si ju prax. 

§ 347: N 
navrhovaná pripomienka nie je v súlade s koncepciou predkladaného kódexu. V štvrtej časti sú upravené klasické opravné prostriedky, medzi ktoré návrh na zrušenie rozsudku pre zmeškanie či odpor nepatrí. 

§ 352: N 
uvedená pripomienka je v rozpore s koncepciou predkladaného návrhu zákona, ktorého zámerom je zabezpečiť aj ochranu záujmov intervenienta. Koncepcia navrhnutá predkladateľom zabezpečuje intervenientovi viac práv. 

§ 353: N 
právna úprava § 353 je z pohľadu predkladtaeľa dostačujúca pre možnosť prokurátora podať opravný prostriedok. 

§ 354: N 
toto ustanovenie ani v predchádzajúcej právnej úprave nikdy nespôsobovalo aplikačné problémy 

§ 355: N - všeobecné náležitosti sú definované v § 119 

§ 356: Asi sa malo na mysli k § 356 
N - pojem rozšíriť použil predkladateľ zámerne, zmena žaloby môže byť i jej zúženie, čo by predstavovalo zásadný významový odklon od koncepcie nastavenej predkladateľom. 

§ 357: N 
predkladateľ nevidí zmysel diferenciácie právnych dôvodov v tomto prípade, keďže v zákone taká diferenciácia na nič nenadväzuje. Odvolacie dôvody sú pritom dostatočne jasne naformulované. 

§ 361: A 

§ 362: N 
možnosť autoremedúry je zakotvená v § 368, rozširovanie možností uplatnenia autoremedúry predkladateľ nepovažuje za vhodné 

§ 365: N 
- navrhovaná zmena by viedla k zbytočnému formalizmu 

§ 366: N - systematickým výkladom možno dospieť k zámeru pripomienkujpceho subjektu a preto predkladateľ nepristúpil k zmene textu. 

§ 367: ČA - formulácia bola zmenená tak, aby konvenovala koncepcii návrhu zákona. 

§ 369: N 
Predkladateľ nezavádza lehoty, gramaticky sa však ustanovenie upravilo 

§ 371: N 
Prílišná kazuistika 

§ 372: A 
Procesné podmienky sú upravené v § 152 

§ 381: N 
Predkladateľ pokladá túto formuláciu spolu s definovaním procesných podmienok za dostatočnú 

§ 383: A 

§ 387: N 
„dôvody obnovy“ sú dostatočne určité 

§ 388: N 
Predkladateľ sa pridržiava zvolenej koncepcie 

§ 393: N 
Aj v súčasnej právnej úprave ide o etablované kritérium 

§ 409: ČA - ustanovenie bolo precizované v zmysle pripomienky 

§ 414: N 
Predkladateľ sa pridržiava zvolenej koncepcie 

§ 416: N 
Ustanovenie je podľa názoru predkladateľa dostatočne jasné 

§ 423: N 
Predkladateľ sa pridržiava zvolenej koncepcie 

§ 437: A 

§ 445: N 
Predkladateľ sa pridržiava zvolenej koncepcie 
 	
ZMOS 	K § 66 

Žiadame, aby ustanovenie obce za procesného opatrovníka bolo podmienené jej súhlasom. 

Odôvodnenie: 
Na základe doterajších skúseností namietame obligatórne ustanovenie obce ako procesného opatrovníka v prípadoch, ak sa nenájde osoba, ktorá napĺňa predpoklady podľa § 38 prvej vety. Ide o nový inštitút ,ktorý však vychádza z platnej právnej úpravy. Tá však obsahuje dispozitívnu normu postupu súdu v otázke ustanovenia obce za opatrovníka (§29 ods. 6 druhá veta OSP). Vzhľadom na rozsah a povahu vecí, ktoré môžu byť predmetom konania pred správnym súdom nepovažujeme vo väčšine prípadov ani za reálne, aby napríklad počtom obyvateľov menšia obec, popri výkone všetkých pôsobností mohla túto úlohu zodpovedne a s rešpektom pred súdnou mocou zvládnuť. Navrhujeme aby za procesného opatrovníka v takýchto prípadoch bola ustanovená kancelária bezplatnej právnej pomoci, ktorá po odbornej stránke vytvára väčší predpoklad na riadne zastupovanie práv osoby, ktorej má byť ustanovený procesný opatrovník. 

Pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	Dňa 18.11.2014 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom MSSR akceptovalo zásadnú pripomienku ZMOS tak, že ustanovovanie obce za procesného opatrovníka sa vypustilo úplne.  	
APSU 	Čl. 4 ods. 2 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Predmetné ustanovenie je v rozpore so základnými princípmi deľby štátnej moci medzi súdnu moc, výkonnú moc a zákonodárnu moc, keďže súdu v podstate dáva možnosť tvorby práva. Ustanovenie obsahuje, pojem „norma“, ktorý nie je nikde definovaný, pričom pojem norma sa používa nielen v súvislosti s právnymi normami, ale napríklad aj v súvislosti s normami etickými, technickými apod. Predmetné ustanovenie teda môže spôsobiť výkladové problémy.  	Z 	N 	podľa názoru predkladateľa ide o nepochopenie, aj s ohľadom na súčasnú legislatívnu entropiu je potrebné dotváranie zákona zo strany súdu, resp. sudcu. Súd nemôže odmietnuť rozhodnúť. Ustanovenie je potrebné vykladať v kontexte s ostatnými zásadami a vnímať ho ako princíp na podporu zákazu denegatio justitiae. APSU sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bolo toto ustanovenie diskutované. APSU ustúpila od zásadnej pripomienky. Rozpor je odstránený. 	
APSU 	§ 89 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Predmetné ustanovenie v podstate dáva možnosť združeniu na ochranu práv, aby jeho záujmy boli v rozpore so záujmami strany, ktorú zastupuje. Toto ustanovenie ide teda proti základným princípom na ktorých je postavené procesné zastúpenie, konkrétne proti požiadavke, aby záujmy zástupcu neboli v rozpore so záujmami zastúpeného, v opačnom prípade by sa zastúpenému nemuselo dostať adekvátnej ochrany jeho práv a oprávnených záujmov. 	Z 	N 	Podľa názoru predkladateľa ide zo strany pripomienkujúceho subjektu o nepochopenie § 89. APSU sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bolo toto ustanovenie prejednané. APSU zo svojej zásadnej pripomienky ustúpilo. Rozpor je odstránený. 	
APSU 	§ 144 ods. 2 
Ustanovenie navrhujeme preformulovať tak, aby z neho bol zrejmý presný časový okamih, od ktorého sa prostriedky procesného útoku a procesnej obrany považujú za nepredložené včas. 

Predmetné ustanovenie nedefinuje, čo sa myslí pod pojmom „nepredložila včas“, táto nepresnosť, môže spôsobovať v praxi výrazné aplikačné problémy. 
 	Z 	N 	celý kódex je postavený na princípe arbitrárneho poriadku, tzn. sudca určuje stranám, čo majú urobiť, sudca nemá v zásade na svoje úkony lehoty, pretože je už odjudikované, za čo sa považujú prieťahy konania. Pripomienkované ustanovenie má za cieľ zabrániť neprimeranému predlžovaniu konania zo strany účastníkov konania. Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom sa APSU ustúpila zo zásadnej pripomienky, rozpor je odstránený. 	
APSU 	§285 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Ustanovenie v tomto znení vedie k znemožneniu dispozície navrhovateľa so žalobným návrhom, čo je v rozpore so zásadou rovnosti účastníkov súdneho konania a prekračuje rozumnú mieru ochrany spotrebiteľa. 
 	Z 	ČA 	MS SR pripomienku akceptovalo tak, že postavenie spotrebiteľa ako slabšej strany v prípade zmeny žaloby nebude prichádzať do úvahy, ak bude spotrebiteľ zastúpený advokátom.Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom APSU s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
APSU 	§ 287 
V § 287 navrhujeme vypustiť vetu: „Ustanovenia o sudcovskej koncentrácii sa nepoužijú.“ 

Odôvodnenie: 
Dôvodom tejto pripomienky je možnosť spotrebiteľa pri absencii sudcovskej koncentrácie bezdôvodne predlžovať súdne konanie predkladaním ďalších dôkazov. 
 	Z 	ČA 	MS SR pripomienku akceptovalo tak, že postavenie spotrebiteľa ako slabšej strany v prípade zmeny žaloby nebude prichádzať do úvahy, ak bude spotrebiteľ zastúpený advokátom.Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom APSU s riešením súhlasí, rozpor je odstránený.  	
APSU 	§ 290 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Toto ustanovenie prekračuje rozumnú mieru ochrany spotrebiteľa, existuje riziko zneužívania tohto ustanovenia spotrebiteľmi a môže viesť k neprimeranému predlžovaniu súdnych konaní. 
 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom MS SR vysvetlilo navrhovanú koncepciu, APSU s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
APSU 	§ 293 
Ustanovenie navrhujeme preformulovať tak, aby oprávnenie podať návrh na začatie konania o abstraktnej kontrole neprijateľných podmienok mala iba SOI. 

Odôvodnenie: 
Existuje dôvodná obava, že právnické osoby založené, alebo zriadené na ochranu spotrebiteľa budú toto svoje oprávnenie účelovo zneužívať v snahe získať vlastný prospech. Zároveň pokiaľ bude SOI ako štátny orgán podávať návrh na konanie, existuje predpoklad, že bude vždy postupovať voči všetkým dodávateľom rovnako. 
 	Z 	N 	Právo právnických osôb zriadených na účely záujmov spotrebiteľov podať žalobu o abstraktnú kontrolu vyplýva zo smernice č. 2009/22 ES. APSU sa 3.11.2014 zúčastnila na rozporovom konaní, kde argumentáciu predkladateľa akceptovala a zásadnú pripomienku vzala späť. Rozpor je odstránený.  	
APSU 	§ 295 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Predmetné ustanovenie by dodávateľom znemožnilo využiť všetky prostriedky procesnej obrany, čo je v rozpore s právom na spravodlivý súdny proces, pričom zároveň je potrebné podotknúť, že prípadné negatívne rozhodnutie vo veci samej môže mať dopad nielen na dodávateľa, ale na celý trh. 
 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom MS SR vysvetlilo navrhovanú koncepciu, APSU s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
APSU 	§ 297 
Navrhujeme ustanovenie vypustiť. 

Odôvodnenie: 
Neprijateľnosť zmluvnej podmienky sa má posudzovať aj vo vzťahu k ostatným ustanoveniam zmluvy, pričom v prípade, že súd vyhlási za neprijateľnú podmienku ustanovenie zmluvy jedného dodávateľa v kontexte ostatných ustanovení, to isté ustanovenie nemusí byť neprijateľnou podmienkou aj v zmluvách iného dodávateľa. Zároveň je potrebné podotknúť, že každý dodávateľ môže mať ustanovenie naformulované iným spôsobom, pričom odlišné formulácie nie vždy musia naplňovať definície neprijateľnej podmienky. 	Z 	N 	Dňa 3.11.2014 sa uskutočnilo stretnutie za účelom prejednania pripomienok, na ktorom MS SR vysvetlilo navrhovanú koncepciu, APSU s riešením súhlasí, rozpor je odstránený. 	
NROZP 	k §85 
Ustanovenie § 85 navrhujeme doplniť tak, že sa špecifikuje právo na ustanovenie advokáta nielen pre určité druhy konania, ale aj pre konkrétnych účastníkov v súdnom konaní a to v prípade ak účastníkom konania je človek s mentálnym postihnutím, s duševnou poruchou. Sú to presne vymedzené subjekty súdneho konania, ktoré si nevedia zabezpečiť účinnú právnu pomoc a ani nemajú dostatok finančných prostriedkov na advokáta. Zo zákona by teda mali právo na zastúpenie a nemusela by sa skúmať otázka, či je v hmotnej núdzi alebo tomuto človeku patrí právo na oslobodenie od súdneho poplatku čo je v súčasnosti aj podporené tým, že súd mu ustanoví advokáta. 

Poskytnutie právnej pomoci – právo na právnu pomoc by malo byť právom, ktoré prináleží osobám s mentálnym postihnutím. Právo na zastupovanie právnym zástupcom plateným štátom by malo byť všeobecným právom týchto osôb, nakoľko tieto soby nie sú schopné pochopiť akékoľvek právne otázky, usporiadať argumenty, ktoré boli v ich prospech, nevedia uspokojivo viesť súdne konanie; potom im musí byť poskytnuté právne zastúpenie. Avšak ani samotné ustanovenie právneho zástupcu nezaisťuje to, že klient dostane účinnú právnu pomoc, ak tento právny zástupca v konaní nezohrá žiadnu úlohu. Mnohé rodiny s rodinným príslušníkom s mentálnym postihnutím poskytujú tomuto svojmu príbuznému celoročnú starostlivosť, čoho dôsledkom je možnosť zamestnať sa len jednému z rodičov a nižší prísun finančných prostriedkov do rodiny, čím sa stáva dostupná právna pomoc poskytovaná advokátom nedostupnejšia. 

Myslíme si, že úlohou štátu by malo byť aj prijatie takých legislatívnych opatrení, ktorých cieľom je vytvoriť priestor na právnu pomoc, ktorej náklady by hradil štát ako v konaniach ex offo podľa Trestného poriadku. 

Myslíme si, že otázkou bezplatnej právnej pomoci by sa štát mal čím skôr zaoberať, a to nielen s dôrazom na ľudí s mentálnym postihnutím, ktorých záujmy obhajujeme, ale aj na iných občanov, ktorí si kvalifikovanú právnu pomoc nemôžu zaplatiť. Navrhujeme, aby štát zabezpečil komplexne poskytnutie bezplatnej právnej pomoci týmito spôsobmi: 

1. Vyčleniť konania v občianskom súdnom konaní na zastupovanie ex offo ako je tomu v trestných veciach a v trestnom konaní (napr. konanie o spôsobilosti na právne úkony, konanie o umiestnení do ústavnej starostlivosti, pri preskúmaní rozhodnutí správnych orgánov vo veciach rodinného práva .......... toto bude predpokladáme v Civilnom mimosporovom poriadku 

2. Špecifikovať skupinu ľudí, ktorí vzhľadom na svoj zdravotný stav potrebujú pomoc štátu v súdnom konaní (určite do nej patrí aj človek s mentálnym postihnutím). Človek s mentálnym postihnutím môže utrpieť škodu, alebo inú stratu konaním niekoho iného, alebo môže spôsobiť škodu inému. Ľudia s mentálnym postihnutím sa zapájajú do pracovného procesu, mnohokrát sú pre nich pracovné podmienky neprimerané ich zdravotnému stavu, sú finančne podhodnotení, ale aj inak posudzovaní a prepúšťaní zo zamestnania. Štát by mal pomôcť tejto skupine ľudí, mali by mať právo na právne poradenstvo pri vymáhaní svojich požiadaviek, pri obhajovaní svojich záujmov v každom súdnom konaní kvalifikovaným právnikom na zastupovanie pre celé konanie, ktorému by náhradu za právnu pomoc hradil štát. 
V procesnej úprave poskytnúť tejto skupine ľudí oslobodenie od platenia súdneho poplatku. 

Vypracovala: JUDr. Zuzana Stavrovská 
 	Z 	N 	Podľa názoru predkladateľa ide zo strany pripomienkujúceho subjektu o nepochopenie § 89. APSU sa 3.11.2014 zúčastnila na prejednaní pripomienok, kde bolo toto ustanovenie prejednané.APSU zo svojej zásadnej pripomienky ustúpilo. Rozpor je odstránený.