Námestie slobody 1/29, 813 70 Bratislava 1Telefón: (02) 54430029, 54433016, Fax: (02) 54413909
ÚRAD VLÁDY SLOVENSKEJ REPUBLIKYSekciaInštitút pre aproximáciu práva

Na rokovanie vlády SR
24.apríla 2002 
K materiálu č. 3032/2002
K bodu č. 11.

     

S T A N O V I S K O

k návrhu zákona o zahraničnej službe Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov    

                                                                        I
Návrh zákona o zahraničnej službe Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov predkladá na rokovanie vlády SR ako iniciatívny návrh minister zahraničných vecí SR. 
                                                                              II
Účelom návrhu zákona je upraviť zahraničnú službu Slovenskej republiky, právne vzťahy a postavenie zamestnancov pri vykonávaní zahraničnej služby, ako aj nároky súvisiace s vykonávaním zahraničnej služby.
                                                                 III
Sekcia Inštitút pre aproximáciu práva ÚV SR uplatňuje k návrhu zákona tieto pripomienky:
k § 5 a  § 7
1. 	Vychádzajúc z § 30, ods. 1 zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o štátnej službe“) i z  § 15, ods. 14, ktorý bol doplnený do zákona o štátnej službe zákonom č. 143/2002 Z. z. nemožno súhlasiť s viazaním obsadzovania miest predstavených , a to:
-  	vedúci služobného úradu (§ 5, ods. 1)
-	zástupca vedúceho služobného úradu (§ 5, ods. 2)
- 	predstavený v ústredí (§ 7, ods. 1) 
-   	predstavený vo funkcii generálneho riaditeľa sekcie (§ 7, ods. 2)
- 	predstavený vo funkcii zástupcu generálneho riaditeľa sekcie a riaditeľa odboru (§7, ods. 3) na podmienku, že musia byť diplomatickými zamestnancami s udelenou diplomatickou hodnosťou veľvyslanec (§ 7, ods. 2) alebo s udelenou diplomatickou hodnosťou veľvyslanec, radca - vyslanec alebo radca (§7, ods. 3), pretože je to v rozpore s filozofiou § 30, ods. 1 zákona o štátnej službe, podľa ktorého sa výberového konania na miesto predstaveného môže okrem zamestnanca v stálej štátnej službe zúčastniť aj uchádzač, ktorý nie je štátnym zamestnancom. 
2. 	Navyše považujeme za potrebné zaoberať sa otázkou, ako kvalifikovať funkciu zástupcu vedúceho služobného úradu a funkciu zástupcu generálneho riaditeľa sekcie, t. j., či sú predstavenými podľa § 9 zákona o štátnej službe alebo štátnymi zamestnancami podľa § 5 zákona o štátnej službe. Ak sú štátnymi zamestnancami, na obsadenie takéhoto voľného miesta by sa mal potom uplatniť § 15, ods. 1 zákona o štátnej službe, podľa ktorého možno tieto miesta obsadiť na základe výsledkov výberového konania, nielen zamestnancami, ktorí vykonávajú zahraničnú službu v stálej štátnej službe, ale aj zamestnancami, ktorí vykonávajú zahraničnú službu v prípravnej štátnej službe alebo dočasnej štátnej službe. 
Ustanovenia § 5 a § 7 navrhujeme uviesť do súladu s ustanoveniami zákona o štátnej službe (lex generalis), pretože osobitné vyňatie týchto predstavených a štátnozamestnaneckých miest (favorizácia) v návrhu zákona o zahraničnej službe (lex specialis) je neodôvodnené a v rozpore s filozofiou zákona o štátnej službe. Konštatujeme taktiež rozpor so všeobecnou právnou zásadou rovnosti uznávanou na území spoločenstva, ktorej výklad je podaný viacerými rozhodnutiami Súdneho dvora (napr. Royal Scholten – Honig Ltd v Intervention Board for Agricultural Produce, Airola v Komisia, Les Assurances du Crédit v Crédit SA v Rada), ktoré chápu pojem rovnosť odlišne ako predkladateľ. Rovnosť podľa rozhodnutí Súdneho dvora znamená, že v rovnakých situáciách by nemalo byť s osobami zaobchádzané odlišne, iba ak rozdielnosť v zaobchádzaní bude objektívne ospravedlnená/odôvodnená. Konštatovanie predkladateľa v dôvodovej správe k § 5 a  § 7, že viazanie obsadzovania miest predstavených na diplomatickú hodnosť – veľvyslanec je garanciou profesionálneho vykonávania ich funkcie a prípadné vymenovanie týchto predstavených z prostredia mimo MZV SR by výrazne mohlo ohroziť fungovanie rezortu však požiadavku objektívneho ospravedlnenia/odôvodnenia pre rozdielnosť v zaobchádzaní v rovnakých situáciách nespĺňa, pretože diplomatická hodnosť je vychádzajúc z § 23, ods. 1 návrhu zákona iba vyjadrením kariérneho postavenia diplomatického zamestnanca, nie garanciou zaručujúcou profesionálne vykonávanie činnosti diplomatickým zamestnancom. V dôvodovej správe uvedené konštatovania, možno teda na základe uvedeného považovať iba za subjektívne ospravedlnenie/odôvodnenie rozdielnosti v zaobchádzaní a za nedostatočné pre dodržanie všeobecnej právnej zásady rovnosti.   

Bratislava | 19.04.2002
Vypracoval: | Mgr. Lenka Hmírová
Tel.: | 57295607

JUDr. Mária Krošlákovágenerálna riaditeľka