Predkladacia správa

Štátna politika v oblasti udeľovania licencií v pôsobnosti ústredných orgánov štátnej správy (ďalej len „licenčná politika“) upravuje súčasný stav udeľovania licencií v nadväznosti na Analýzu stavu licencií v pôsobnosti udeľovania licencií v pôsobnosti ústredných orgánov štátnej správy a Základné princípy udeľovania licencií a povolení poskytovaných v pôsobnosti ústredných orgánov štátnej správy.

Licenčná politika je všeobecný a nadrezortný dokument, ktorému predchádzala komplexná revízia systému udeľovania licencií, pri ktorej boli identifikované tieto najdôležitejšie nedostatky v oblasti udeľovania licencií:
•	nejasne definovaný verejný záujem a ciele licenčných obmedzení, absencia korekčného mechanizmu zabezpečujúceho aktuálnosť a napĺňanie cieľov licenčného obmedzenia;
•	nedostatočné rešpektovanie súkromného záujmu, najmä nesprávnou formuláciou licenčných obmedzení a stanovenými spôsobmi rozhodovania;
•	vysoká miera korupcie a klientelizmu;
•	absencia ucelenej koncepcie efektívnej nadrezortnej kontroly;
•	vysoká miera subjektivity v rozhodovaní, ktorá neposkytuje dostatočné záruky pre efektívne napĺňanie verejného záujmu a dosiahnutie cieľov, ktoré licenčné obmedzenie sleduje, a ktorá zároveň poskytuje veľký a nekrytý priestor pre korupciu v štátnej správe;
•	vysoká variabilita v postupoch a charaktere licenčných konaní;
•	nedostatočná a nesystematická legislatívna úprava, kedy postupy v licenčnom konaní často upravuje iba vykonávací predpis nízkej právnej sily. Vykonávateľ týchto správnych úkonov (poskytovateľ licencie) si tak de facto sám určuje pôsobnosť a kompetencie, čo je proti princípom deľby politickej moci v demokratickom štáte. Takýto právny stav vedie k neopodstatnenému rozrastaniu sa štátnej správy a byrokracie, ale hlavne vzďaľovaniu sa od pôvodného verejného záujmu a cieľov licenčných obmedzení.

Predložená licenčná politika definuje celkovú koncepciu a smerovanie štátnej regulácie v oblasti udeľovania licencií a povolení, pričom prináša nový pohľad na licenčné konanie, keď licenčné obmedzenie chápe ako negatívny zásah štátu do prirodzeného hospodárskeho prostredia s nepriamymi dôsledkami na ekonomickú aktivitu. A hoci je licenčná politika všeobecný a nadrezortný dokument, navrhuje aj konkrétne postupy v licenčnom konaní, s cieľom obmedziť variabilitu a subjektívne rozhodovanie v licenčnom konaní, zabezpečiť transparentnosť licenčného konania, zlepšiť prístup k informáciám, definovať právny rámec pre licenčné konanie a zabezpečiť systematickú centrálnu kontrolu licenčného konania.

Materiál sa zaoberá legislatívnymi nedostatkami súčasného stavu a zároveň navrhuje koncepčné a systémové riešenie. Ide v prvom rade o presné definovanie verejného záujmu, pretože len jasne určený verejný záujem je možné efektívne plniť. Popri verejnom záujme kladie licenčná politika dôraz aj na záujem súkromný – záujmy trhu a žiadateľov o licencie. Z toho vyplýva snaha minimalizovať licenčné obmedzenia len na skutočne nevyhnutné a tiež redukovať negatívne dopady existujúcich licenčných obmedzení.

Licenčná politika ďalej zavádza novú klasifikáciu licenčných obmedzení podľa ich základných charakteristík a prináša štandardizáciu postupov pre jednotlivé kategórie licenčných obmedzení. Cieľom je definovať jednoznačné, transparentné a zbytočne neobmedzujúce kritéria pre udeľovanie licencií.

Schválenie licenčnej politiky nemá finančný, ekonomický, enviromentálny dopad a  ani dopad na zamestnanosť.

Materiál prešiel pripomienkovým a dohadovacím konaním. K materiálu ostal aj po rozporových konaniach zásadný rozpor s Ministerstvom hospodárstva SR.