Ú v o d

	„Informácia o výsledkoch budovania inštitucionálnej štruktúry lesného hospodárstva SR vo vzťahu k Európskej únii“ bola prerokovaná a schválená na 20. porade vedenia Ministerstva pôdohospodárstva SR  a predkladá sa na rokovanie vlády SR na základe rozpracovania Programového vyhlásenia vlády SR a opatrení Správy o lesnom hospodárstve v SR 2001 na realizáciu koncepčných zámerov lesníckej politiky v roku 2002. 

Opatrenie „Zelenej správy“ sledovalo cieľ zachovať odvetvové pracoviská výskumnej a hospodársko-úpravníckej činnosti a ich postavenie ako verejnoprospešných inštitúcií a súčasne realizovať zámer osobitnej štátnej správy lesného hospodárstva a poľovníctva, zvýšiť účinnosť Lesníckej ochrannej služby a štátnej odbornej kontroly reprodukčného materiálu   lesných drevín. Tieto inštitúcie plnia nezastupiteľnú úlohu v presadzovaní štátnej lesníckej politiky na Slovensku a súčasne zabezpečujú úlohy vyplývajúce z implementácie práva Európskej únie v podmienkach lesníctva SR.
	
           Z predkladanej informácie vyplýva, že súčasná inštitucionálna štruktúra lesného hospodárstva na Slovensku je pripravená zabezpečiť úlohy vyplývajúce z implementácie práva Európskej únie v oblasti lesného hospodárstva.

           Informácia o výsledkoch budovania inštitucionálnej štruktúry lesného hospodárstva SR vo vzťahu k EÚ poukazuje na potrebu doriešenia postavenia štátnej správy lesného hospodárstva s cieľom skvalitniť jej postavenie a činnosť, vrátane materiálneho a finančného zabezpečenia špecializovaných príspevkových organizácií v lesnom hospodárstve (LVÚ , LESOPROJEKT, ÚVVP) na zabezpečenie dozoru v lesnom hospodárstve, semenárskej kontroly, ochranárskej služby, informačného systému, monitorovania lesov, certifikácie lesov a poradenstva.

1.Inštitucionálny vývoj lesníctva na Slovensku

          Územie Slovenska patrilo a patrí k najlesnatejším v Európe. Lesníctvo, ako významné národohospodárske odvetvie  má na Slovensku bohatú tradíciu. Už  v minulosti vznikali odborné inštitúcie, ktoré pripravovali kvalifikovaných pracovníkov pre lesnícku prevádzku, výskum a legislatívu. Pred viac ako 200 rokmi sa začalo na našom území hospodáriť podľa tzv. lesných poriadkov s platnosťou pre všetky krajiny habsburskej monarchie. Prvý krát sa môžeme v tomto období stretnúť s opatreniami, ktoré mali zabezpečiť trvalý výnos z lesa. Legislatíva obsahovala celý komplex povinností lesných hospodárov a zaoberala sa aj vedením presnej evidencie lesných porastov. 

           Najdôležitejším výsledkom prvého súborného lesného zákona, ktorým bol na našom území zákonný článok XXXI  z roku 1879 bolo povinné vypracovávanie spravidla 10 ročných lesných hospodárskych plánov v organizáciách štátnych lesov a iných verejných držiteľov lesov. O takmer 20 rokov neskôr boli položené základy štátnej správy lesov a vznikli štátne lesné úrady. Tento systém  štátnej správy lesov bol uplatnený aj v prvej Československej republike. V období po vzniku I.ČSR boli prijaté ďalšie zákonne opatrenia, ktoré rozšírili povinnosť hospodáriť podľa lesných hospodárskych plánov na všetky lesy s výmerou nad     50 ha.   
         
           Podstatne odlišné legislatívne pomery nastali po roku 1945, keď sa postupne prevzalo užívanie lesov v prospech štátu. Nový súborný lesný zákon č. 166 zo 17. 11. 1960, platný od 1. 1. 1961 sa stal  východiskom pre tvorbu ďalších, aktuálnejších súborných zákonných noriem. Takýmito právnymi opatreniami bol federálny zákon č. 61 z roku 1977 o lesoch a zákon SNR č. 100 o hospodárení v lesoch a štátnej správe lesného hospodárstva prijatý v tom istom roku. Zmenou politicko-spoločenských pomerov koncom osemdesiatich rokov sa podstatne zmenili aj vlastnícke a užívacie vzťahy k lesom. Po roku 1989 takmer 100 %-né užívanie lesov štátom sa postupne prinavracia pôvodným vlastníkom a užívateľom lesov t.j. súkromným osobám, spoločenstvám, mestám a obciam, cirkvi, roľníckym družstvám a pod. V súčasnej dobe je takmer 60% lesov Slovenskej republiky vo vlastníctve neštátnych subjektov. 

Reprivatizácia lesov ako aj trhové prostredie ovplyvnili a výrazne usmerňujú tvorbu lesníckej politiky a legislatívy na Slovensku. K ďalším významným vplyvom patria aj medzinárodné iniciatívy smerujúce na zachovanie trvalo udržateľného obhospodarovania lesov a snahy Slovenskej republiky integrovať sa do Spoločenstva európskych štátov – EÚ. Konkrétnym výsledkom týchto snáh je aj vznik nových právne záväzných a odporúčaných nástrojov riadenia lesníctva a budovanie či prestavba významných lesníckych inštitúcií.

         Vplyvom zmien v rezorte pôdohospodárstva a vnútropolitickým vývojom v SR, vláda SR svojim uznesením č. 8 a 9 v roku 1993 schválila Stratégiu a koncepciu rozvoja lesného hospodárstva v Slovenskej republike a Princípy štátnej lesníckej politiky. V nadväznosti na tieto strategické dokumenty vláda SR prijala a schválila v roku 2000 Koncepciu lesníckej politiky v SR do roku 2005.

           Nedostatok finančných zdrojov zo štátneho rozpočtu pre lesné hospodárstvo núti v súčasnosti odborníkov v lesnom hospodárstve hľadať také cesty obhospodarovania lesov, aby sa rešpektovali vedecké princípy doteraz overené v praxi pri čo najmenších nákladoch.  K dosiahnutiu tohto cieľa je potrebné zmeniť nový právny rámca zákona o lesoch, ktorým by sa zachovali zásady zvýšenej starostlivosti o les, zohľadnili vlastnícke a užívacie práva k lesom a finančné zdroje na podporu lesníckych opatrení. V záujme uvedeného a v zmysle záverov porady vedenia Ministerstva pôdohospodárstva SR zo dňa 8. 11. 2001 vypracovala sekcia lesnícka MP SR návrh financovania lesného hospodárstva do roku 2005 so zameraním sa na vlastné zdroje, štátne dotácie a  mimorozpočtové zdroje s návrhom legislatívnych postupov ich zabezpečenia.

           Aj napriek úsporným a racionalizačným opatreniam štátu vo vzťahu k štátnej správe nie je možné oslabiť pozíciu lesníckych inštitúcií, ktoré zo zákona zabezpečujú trvalo udržateľné obhospodarovanie lesov a dozor štátnej správy nad riadnym obhospodarovaním všetkých lesov. Táto povinnosť vyplýva pre Slovenskú republiku aj v nadväznosti na zabezpečenie plnohodnotnej implementácie legislatívy EÚ po vstupe do ES a riadenie lesného hospodárstva a prírodných zdrojov na úrovni lesnícky vyspelých krajín. 

2. Východiská v lesníctve pre vstup do EÚ 
 
           V procese aproximácie práva EÚ v oblasti lesníctva  SR  zohľadňuje aj tú skutočnosť,  že lesníctvo nie je tak zložitou oblasťou ako poľnohospodárstvo. Ako „Biela kniha“, tak aj samotná spoločná poľnohospodárska politika EÚ nevenujú tejto oblasti zvláštnu pozornosť. Podľa Bielej knihy, ktorá obsahuje 23 sekcií – okruhov upravených právom EÚ, lesníctvo – obhospodarovanie lesov a štátna správa lesného hospodárstva nepatrí medzi priority i keď sa v súčasnej dobe postupne začína v Euróskej komisii formovať lesnícka politika zameraná na globálne záujmy ľudstva, ktorými sú zachovanie, účinná ochrana a zveľaďovanie stavu všetkých lesov v záujme eliminovania očakávaných nepriaznivých klimatických zmien. 

Zmluva o Európskej únii zatiaľ nerieši samostatne lesnícku problematiku. Oblasť lesníctva nebola zahrnutá ani do Európskej dohody o pridružení, lebo surové drevo ako výsledok lesnej výroby nie je považované podľa Rímskych dohôd za produkt (Rímske dohody stanovujú komodity pre ktoré sa uplatňuje v rámci Spoločenstva jednotná obchodná politika), ale za priemyselnú surovinu. Obchod so surovým drevom – guľatinou je tak vystavený medzinárodnej konkurencii.   

           Treba však pripomenúť, že činnosti súvisiace s lesom sú chápané v rámci politík EÚ ako súčasť agrárneho sektoru, sektoru životného prostredia a iných sektorov. Tieto oblasti sú prioritnými  oblasťami politík EÚ a preto nie je možné oddeľovať lesníctvo a lesnícke činnosti z komplexu obhospodarovania prírodných zdrojov a problematiku ochrany prírody a krajiny riešiť bez ohľadu na lesníctvo ako jeden obor ľudskej činnosti, ktorá sa zaoberá udržaním a zveľadením lesov a úplným využitím úžitkov z nich, s cieľom uspokojiť potreby vlastníkov lesov a spoločnosť. Farmárom je občan hospodáriaci na pôde, bez rozdielu či ide o lesný pôdny fond alebo poľnohospodársky pôdny fond.

           Jednotlivé členské krajiny EÚ problematiku obhospodarovania lesov a štátnej správy lesného hospodárstva riešia individuálne podľa konkrétnej situácie členských krajín. Obhospodarovanie lesov a štátna správa lesov sú závislé od geografických pomerov a historického vývoja. Autonómnosť  v oblasti tvorby a používania predpisov pre obhospodarovanie lesov najlepšie dokazuje príklad Spolkovej republiky Nemecko, kde okrem spolkovej úrovne majú samostatný lesný zákon aj jednotlivé spolkové krajiny. Európske právo (acquis) upravuje vzťah k lesom ako súčasť životného prostredia. Cieľ, ktorý plní zákon o lesoch a hospodárení v lesoch a štátnej správe lesného hospodárstva v SR je odlišný od práva EÚ (acquis).

           Opatrenia EÚ zamerané na ochranu lesov pred imisiami patria v SR do kompetencie MŽP SR. V Európskej únii  sa  táto oblasť rieši nariadeniami ES, ktorých cieľom je okrem iného vytvorenie efektívneho monitorovacieho systému na sledovanie zdravotného stavu lesov. Čiastkový monitorovací systém (ďalej len ČMS) Lesy v SR je už dnes súčasťou komplexného monitorovacieho a informačného systému v životnom prostredí. Realizácia celoplošného monitorovacieho systému je vykonávaná na základe projektov čiastkových monitorovacích systémov. Uznesením vlády č. 620/1993 bolo uložené MŽP SR, MP SR a MZ SR vytvoriť strediská čiastkových monitorovacích systémov ako metodicko-koordinačné centrá, usmerňujúce realizáciu monitorovacích aktivít. Strediskom čiastkového monitorovacieho systému – „Lesy“ je Lesnícky výskumný ústav vo Zvolene.

           Ochrana lesov pred požiarmi je upravená nariadením ES, ktoré ustanovuje plán Spoločenstva zameraný na protipožiarnu ochranu lesov, s cieľom zredukovať počet lesných požiarov a rozsah postihnutých oblastí. Plán obsahuje súbor opatrení na zníženie požiarneho rizika. Nariadenie stanovuje princípy klasifikácie oblastí  podľa stupňa požiarneho rizika a menuje konkrétne oblasti vysokého, stredného a nízkeho rizika vzniku lesných požiarov. Nariadenie okrem iného určuje povinnosť členských štátov Spoločenstva poskytovať informácie do protipožiarnych plánov Spoločenstva atď. Ide o predpis, ktorého aproximáciu by malo zabezpečovať MV SR v spolupráci s MP SR.

           Európsky lesnícky informačný a komunikačný systém (EFICS), ktorého úlohou je zber, koordinácia a štandardizácia informácií o štruktúre a činnostiach členských štátov spoločenstva, ich úprava a spracovanie do porovnateľnej formy a zverejňovanie je ustanovené nariadením ES. Realizácia tohto systému v podmienkach SR si vyžaduje úzku spoluprácu medzi pracovnými skupinami EUROSTAT-u a medzinárodnými organizáciami a členskými štátmi. Za prípravu a štandardizáciu týchto systémov je zodpovedný ŠÚ SR a rezort MP SR, ktoré implementujú štatistické a informačné systémy a ekonomické účty lesníctva v podmienkach lesného hospodárstva SR. 

          Ochranné opatrenie proti introdukcii škodlivých organizmov a rastlinných produktov sú predmetom smerníc ES. Tieto sú predmetom legislatívy SR o rastlinolekárskej starostlivosti, ktorá je v kompetencii MP SR. V súčasnosti je platný zákon č. 471/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon NR SR č. 285/1995 Z. z. o rastlinolekárskej starostlivosti a Vyhláška č. 41/2001 ktorou sa ustanovujú podrobnosti o výkone rastlinolekárskej starostlivosti. Tento zákon ustanovuje podmienky rastlinolekárskej starostlivosti tak, aby sa neohrozovalo zdravie a život ľudí a zvierat, životné prostredie atď. Okrem iného, orgánom rastlinolekárskej starostlivosti je aj Lesnícky výskumný ústav vo Zvolene. Zákon je v súlade s legislatívou EÚ.

           Problematiku narábania s lesným reprodukčným materiálom upravuje v súčasnosti zákon č. 291/1996 Z. z. o odrodách a osivách a Vyhláška  MP SR č. 64/2001 o lesnom reprodukčnom materiáli, jeho obstarávaní a evidencii, ktorá bola vydaná na základe zákona č. 100/1977 Zb. o lesoch a štátnej správe lesného hospodárstva v znení neskorších predpisov.

           Z vývoja posledných rokov je zrejmý výrazný posun vo vnímaní lesníctva a jeho dôležitosti v rámci politík Európskej únie. Európsky parlament a Rada Európskej komisie uložili v roku 1996 Európskej komisii do 2 rokov vypracovať legislatívny návrh spoločnej lesníckej stratégie EÚ. V uznesení sa mimo iného uvádza, že prvoradým cieľom tejto stratégie má byť komerčné využívanie lesov. Pritom má byť stratégia prepojená s politikou ochrany životného prostredia a to v nadväznosti na závery konferencií z Ria de Janeira a Helsínk. Výsledkom dvojročných rozhovorov a rokovaní je správa Európskej komisie, ktorá bola vypracovaná na konci mesiaca október 1998. Správa a komisári pre poľnohospodárstvo a životné prostredie potvrdili, že lesnícka stratégia musí byť predovšetkým stratégiou na naplnenie záväzkov, ktoré prevzali na seba členské štáty a EÚ v rámci rezolúcií z ministerských konferencií o ochrane lesov Európy a konferencií o zachovaní biodiverzity. V správe sú vymenované okrem iného kľúčové otázky, ktoré EÚ považuje v súvislosti s lesmi za veľmi dôležité. Táto správa  k lesníckej stratégii bola prijatá Radou EÚ (15.12.1998). Výsledky riešenia majú byť predložené EK v priebehu 5 rokov (2003 – 2004). EK má podať správu Rade EK o implementácii tejto stratégie.
 
           Vstupom lesnícky vyspelých krajín do EÚ (Rakúsko, Fínsko, Švédsko) sa aj lesníctvu začína v rámci Spoločenstva venovať samostatná pozornosť. Vyplýva to aj z aktivít OSN za posledných 10 rokov, keď v rámci Lesníckeho fóra OSN (kde je účastníkom aj EK) prebiehajú diskusie o význame lesov a lesníctva smerujúce k politickej dohode o lesoch. Ako vidieť z historického vývoja lesníctva v SR a súčasného stavu lesov, odborná úroveň lesníckej legislatívy SR a inštitucionálne zabezpečenie je porovnateľné s lesnícky vyspelými krajinami EÚ. Nedostatočne je riešené technické a personálne vybavenie niektorých organizácií LH SR a štátnej správy lesného hospodárstva.

3. Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru k rozšíreniu EÚ   
       a dopadoch na lesnícky sektor

           Plenárne zasadnutie Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (EHSV) prijalo v roku 2001 návrh stanoviska k rozšíreniu EÚ a dopadoch na lesnícky sektor. Berie do úvahy dopady na lesníctvo EÚ, ktoré prinesie rozšírenie EÚ o kandidátske krajiny.  Krajiny, ktoré sa uchádzajú o členstvo v EÚ (Pobaltské krajiny, Poľsko, Maďarsko, Česká republika, Slovensko, Slovinsko, Bulharsko, Rumunsko, Cyprus, Malta a Turecko) majú celkovú výmeru lesov 34 mil. ha. Rozšírením EÚ o kandidátske krajiny sa výmera lesov teda zväčší zo súčasných 136 mil. ha na 170 mil. ha.  Celková výmera hospodársky (komerčne) využívaných lesov sa zväčší o 30 mil. ha ( o 31%) z  95 mil. ha v súčasnosti na 125 mil. ha.

4. Súčasná organizačná štruktúra lesného hospodárstva

4.1. Štátna správa lesného hospodárstva
                      
           Do účinnosti zákona NR SR č. 222/1996 Z. z. o organizácii miestnej štátnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov, t.j. do 4. 7. 1996, vykonávali štátnu správu lesného hospodárstva a poľovníctva oblastné lesné úrady a lesné úrady ako špecializované orgány štátnej správy priamo riadené a napojené na finančný rozpočet Ministerstva pôdohospodárstva SR. Tieto úrady boli zriadené zákonom SNR č. 510/1991 Zb., ktorým sa mení a dopĺňa zákon SNR č. 100/1977 Zb. o hospodárení v lesoch a štátnej správe lesného hospodárstva a poľovníctva s účinnosťou od 18. decembra 1991.

           Prvý stupeň štátnej správy vykonávali lesné úrady v počte 36, zriadené v okresných sídlach s pôsobnosťou podľa lesných hospodárskych celkov, ako najvyššie jednotky priestorového rozdelenia lesa. Druhý stupeň vykonávali oblastné lesné úrady v počte 6, do pôsobnosti ktorých patrili lesné úrady v počte 5-7.

           Reorganizáciou štátnej správy s účinnosťou od 24. 7. 1996 boli zrušené oblastné lesné úrady a lesné úrady a štátna správa lesného hospodárstva a poľovníctva bola začlenená do krajských úradov a okresných úradov (KÚ a OÚ). Na týchto úradoch boli vytvorené odbory pozemkové, poľnohospodárstva a lesného hospodárstva, ktoré prakticky vykonávajú štátnu správu na piatich úsekoch štátnej správy podľa osobitných zákonov. Počet prvostupňových orgánov vzrástol o 43, ktoré neboli na výkon činnosti pripravené po materiálnej a ani po personálnej stránke.

           Plánovaný počet pracovníkov pre KÚ a OÚ sa všeobecne odvodil od počtu obyvateľov okresov, resp. krajov. Tento model je na výkon štátnej správy lesného hospodárstva a poľovníctva absolútne nevhodný, pretože výkon a frekvencia agendy na týchto úsekoch závisí od lesnatosti územia, vlastníckych vzťahov k pôde (lesom), počtu poľovných revírov a pod. a nie od počtu obyvateľov. Napriek tomu, že zákon NR SR č. 222/1996 Z. z. stanovil osobitne úsek štátnej správy pozemkových úprav a úsek štátnej správy poľnohospodárstva, lesného hospodárstva a poľovníctva, pre ktoré mali byť vytvorené osobitné odbory, prakticky bol vytvorený z týchto úsekov iba jeden odbor členený na dve oddelenia a na OÚ tretej kategórie bez členenia na oddelenia. Tieto oddelenia boli napriek nesúhlasu MP SR v rámci racionalizácie štátnej správy v roku 1999 zrušené na úkor kvality rozhodovacej a kontrolnej činnosti.

  Odborná pripravenosť pracovníkov štátnej správy ako aj technické vybavenie po roku 1996 neustále klesá. Odbornú spôsobilosť na výkon štátnej správy na úseku lesného hospodárstva a poľovníctva získali aj zamestnanci KÚ a OÚ, ktorí nemajú lesnícke vzdelanie. Tieto skutočnosti ovplyvňujú kvalitu výkonu štátnej správy, najmä pri aplikácii zákona o správnom konaní, priestupkovom konaní a s tým súvisiacim vydávaním rozhodnutí odborného charakteru. Táto skutočnosť sa taktiež prejavila pri vykonávaní kontroly a dozoru v lesnom hospodárstve a poľovníctve. Vo vzťahu k informačným systémom v lesnom hospodárstve, ktoré by mali byť kompatibilné a navzájom prepojené, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, sekcia lesnícka nemá priamu zodpovednosť a nemôže ovplyvniť budovanie automatizovaného informačného systému štátnej správy. MP SR preto navrhuje zriadenie osobitných orgánov štátnej správy v pôdohospodárstve približne v tej štruktúre, ako boli zriadené oblastné lesné úrady a lesné úrady a s tým istým počtom pracovníkov.

           Táto oblasť nie je jednotne upravená legislatívou EÚ a každý členský štát má vytvorené vlastné štruktúry štátnej správy lesov, založené na tradíciách, histórii, prírodných podmienkach, vlastníckych vzťahoch a finančných podmienkach. Podľa rakúskeho spolkového lesného zákona vykonávajú štátnu správu v lesoch úrady všeobecnej štátnej správy, a to na troch úrovniach; 1. okresné správne úrady, 2. krajskí správcovia, 3. spolkový minister poľnohospodárstva a lesného hospodárstva. Existuje však ešte zvláštny orgán ochrany lesa, ktorým je lesná stráž. Hlavná časť výkonu štátnej správy je na okresných úradoch, ktorých hlavnými úlohami v oblasti štátnej správy lesov je vykonávanie dohľadu nad hospodárením v lese, poskytovanie znaleckých posudkov, poskytovanie poradenstva vlastníkom lesa a spolupôsobenie pri podpore LH . 

4.2. Správa lesov vo vlastníctve štátu           

           Obhospodarovanie LPF vo vlastníctve štátu je v súčasnosti zverené štátnemu podniku Lesy SR, LPM Ulič, š.p. a ŠL TANAP. MP SR založilo s účinnosťou od 1. 7. 1999 nový podnik s celoslovenskou pôsobnosťou. V zmysle Koncepcie LH SR do roku 2005 je žiadúce venovať sústavnú pozornosť výkonu správy lesného majetku vo vlastníctve SR tak, aby sa v plnom rozsahu naplnili ciele a zámery, ktoré boli určené pri jeho zriadení. Okrem zabezpečenia stability a prosperity uvedeného štátneho podniku je žiadúce zabezpečiť posilnenie dozoru nad hospodárením v lesoch prostredníctvom osobitnej štátnej správy v pôdohospodárstve.

4. 3. Správa lesov vo vlastníctve neštátnych subjektov

           Zrovnoprávnením vlastníctva v roku l990 boli vytvorené podmienky na vrátenie vlastníckych a užívacích práv k lesom neštátnym subjektom – pôvodným vlastníkom. Uplatňovaním reštitučných zákonov  začal zložitý a dlhotrvajúci proces s mnohými komplikáciami, spôsobovanými nejednoznačnými ustanoveniami a nejasnými formuláciami týchto zákonov, ich nejednoznačnou interpretáciou, nezohľadnením stavu evidencie právnych vzťahov k lesnému pôdnemu fondu a s tým súvisiacim preukázaním vlastníckych práv. Nezohľadnila sa tiež rozdrobenosť lesného pôdneho fondu, neidentifikovateľnosť pozemkov v teréne, podielové spoluvlastníctvo, stav a preukazovanie dedičských práv. Usporiadanie vlastníckych ale najmä užívacích vzťahov zabezpečujú štátne organizácie lesného hospodárstva vrátane náhrad vyplývajúcich z ustanovení zákonov, nad rámec svojich hlavných povinností, ktorými sú obhospodarovať a zveľaďovať zverený lesný majetok štátu. 

           Tempo zavedenia poriadku do pozemkového vlastníctva pribrzdila nová organizácia miestnej štátnej správy v roku l996 a spolu s ňou likvidácia špecializovanej štátnej správy na úseku lesného hospodárstva, pozemkových úprav a katastra nehnuteľností. Situáciu podstatne nezlepšilo ani vykonávanie registrov evidencie pozemkov. Štátne organizácie lesného hospodárstva SR k 31. 12. 2001 obhospodarovali 1 171 575 ha lesov (vrátane neznámeho vlastníctva), čo z celkovej výmery LPF SR 1 927 388 ha (stav k 31. 12. 2001 podľa PIL) predstavuje približne 61 %.  Zvyšnú výmeru lesov obhospodarujú neštátne subjekty lesného hospodárstva.

           Vo vzťahu k obhospodarovaniu neštátnych lesov je potrebné osobitne riešiť problematiku vytvárania spoločenstiev a združovania vlastníkov neštátnych lesov. Veľká rozdrobenosť držby lesných pozemkov spôsobuje mimoriadne problémy pri ich užívaní a sťažuje aj možnosti využívania štátnych dotácií pri plnení celospoločenských funkcií neštátnych lesov, ale tiež v budúcnosti možných podpôr z fondov EÚ. Taktiež je nutné doriešiť formu ďalšieho obhospodarovania lesných pozemkov, na ktorých sa nehospodári vôbec alebo v rozpore s predpismi LHP. 

           V súčasnosti je potrebné doriešiť tzv. nútený nájom ( zo zákona nájom neodovzdaných neštátnych lesov) vrátane úhrady nákladov, ktoré z nevýnosového nájmu vyplývajú pre štátne organizácie lesného hospodárstva z verejných zdrojov a tiež problematiku obmedzenia vlastníckych práv vo verejnom záujme a zabezpečenia náhrad za obmedzenie hospodárenia. Osobitne je potrebné riešiť aj náhradu zvýšených nákladov v dôsledku vykonania opatrení vo verejnom záujme. Zámerom lesníckej politiky je aj doriešenie správy (odštátnenia) lesných ciest v tých častiach lesov, ktoré boli vrátené pôvodným vlastníkom a užívateľom. 

4.4. Informatika v lesnom hospodárstve

           Informačný systém v lesníctve zabezpečuje ako spracovateľ výkazov Lesoprojekt Zvolen prostredníctvom Lesníckeho informačného centra (LIC). Vedecko-technické informácie v lesníctve zabezpečuje Lesnícky výskumný Zvolen, Technická univerzita Zvolen a Ústav ekológie lesa SAV Zvolen. Ďalšie informácie sprostredkúva aj Ústav vedecko-technických informácií pôdohospodárstva v Nitre. Informácie o lesníctve do zahraničia medzinárodným organizáciám (OECD, FAO/ECE, MOP, ITTO, ILLO a pod.) poskytuje priamo sekcia lesnícka MP SR, alebo prostredníctvom rezortných organizácií. Štatistickému úradu EÚ (EUROSTAT) informácie o lesníctve SR poskytuje Štatistický úrad SR a v prípade špeciálnych štatistických zisťovaní MP SR. Na zabezpečenie požiadaviek EÚ v oblasti štatistiky a informatiky je potrebné inštitucionálne dobudovať Lesnícke informačné centrum pri Lesoprojekte Zvolen. 

           Lesoprojekt ako štátna príspevková organizácia je zameraná na realizáciu činností v troch relatívne samostatných oblastiach. Ide o hospodársku úpravu lesov, lesnícke mapovanie a informatiku. Oblasť informatiky zahŕňa zavádzanie digitálnych technológií, vývoj počítačových aplikácií, zber, spracovanie, vyhodnotenie, archiváciu a distribúciu informácií v odvetví lesného hospodárstva v súlade so „Stratégiou politiky informatizácie v rezorte pôdohospodárstva SR“. V zmysle prijatej stratégie je potrebné vzhľadom na významné inštitucionálne a právne zmeny v slovenskom lesníctve, rastúci počet neštátnych subjektov vlastniacich les a potrebu harmonizácie nášho informačného systému so systémami EÚ zosúladiť zoznam vykazovaných ukazovateľov a poskytovateľov informácií z neštátneho sektoru vybaviť potrebným vybavením na zber, komunikáciu, ochranu a poskytovanie informácií (PC, softvér, E-mail, internet).

           V strednodobom výhľade sa predpokladá, že Lesoprojekt  zabezpečí permanentnú aktualizáciu informačnej banky a jej sprístupnenie v globálnej počítačovej sieti INTERNET širokému okruhu užívateľov v rámci aj mimo odvetvia lesného hospodárstva, komplexnú integráciu textových, numerických a priestorových informácií v geografickom informačnom systéme s využitím diaľkového prieskumu zeme, vývoj a distribúciu lesníckych počítačových aplikácií na podporu rozhodovania vlastníkov, užívateľov lesa a dotknutých orgánov štátnej správy a výmenu informácií so zahraničnými a medzinárodnými informačnými systémami. Súčasťou integrácie SR do EÚ je aj zabezpečenie práce v oblasti poskytovania údajov a účasti v medzinárodných organizáciách a ich pracovných orgánoch.

           Slovenská republika je prostredníctvom Ministerstva pôdohospodárstva SR, sekcie lesníckej zapojená do práce EHK OSN v oblasti lesníctva prostredníctvom jeho pracovných výborov a iných orgánov. Na základe úlohy č. 7/ B. c) z I. porady vedenia ministerstva, ktorá sa konala dňa 17. 1. 2002 boli  menovaní národní korešpondenti za SR pre rôzne pracovné skupiny  EHK OSN. Ide najmä o pracovnú skupinu na spracovanie výhľadových štúdií (prognóz) za lesnícky sektor Európy,  marketing lesných produktov a lesné zdroje.

           Korešpondenti sa budú zúčastňovať zasadnutí jednotlivých orgánov, budú koordinovať prípravu požadovaných dokumentov, budú o príprave týchto dokumentov informovať sekciu lesnícku MP SR a Odbor zahraničných vzťahov MP SR, budú prenášať informácie zo zasadnutí jednotlivých orgánov na sekciu lesnícku MP SR a odbor zahraničných vzťahov a  budú poverovaní úlohami, ktoré budú plniť v zmysle požiadaviek sekcie lesníckej MP SR, odbor zahraničných vzťahov a  ktoré im vyplývajú z ich účasti v spomenutých orgánoch. Rozsah prác týchto korešpondentov vyžaduje v budúcnosti komplexné riešenie – inštitucionalizáciu týchto aktivít a adekvátne finančné zabezpečenie.

4. 5. Ochrana lesov pred škodlivými činiteľmi

           V Slovenskej republike bol vytvorený tzv. ČMS, ktorého spracovaním bol poverený v r.1996 Lesnícky výskumný ústav Zvolen. ČMS LESY spadá pod monitorovací systém životného prostredia. Po vecnej stránke sa ČMS LESY a monitorovacie systémy  OSN/ICP Forests (Medzinárodný kooperatívny program Organizácie spojených národov) a pan-európsky systém prekrývajú. Monitorovanie zdravotného stavu lesov v SR je po metodickej stránke v súlade s manuálmi EÚ. Lesnícky výskumný ústav vo Zvolene každoročne vykonáva potrebné práce vyplývajúce zo systému monitorovania na trvalých monitorovacích plochách (TMP). LVÚ Zvolen spolupracuje s MŽP SR na aktualizácii údajov pre informačný systém monitoringu. Koncom roku 2001 LVÚ Zvolen odovzdal MŽP SR projekt zavedenia systému kontroly a kvality v jednotlivých ČMS.

           Orgánmi rastlinolekárskej starostlivosti sú inštitúcie uvedené v zákone č. 471/2001 Z. z. , ktorým sa mení a dopĺňa zákon NR SR č. 285/1995 Z. z. o rastlinolekárskej starostlivosti. Lesnícky výskumný ústav ako príspevková organizácia v zmysle § 25 citovaného zákona kontroluje zdravotný stav lesov a navrhuje opatrenia na jeho nápravu. Vykonáva prognózu a signalizuje ošetrenia proti škodlivým organizmom v lesoch a overuje ich metódy. Zisťuje výskyt a vedie evidenciu škodlivých organizmov v lesoch. Na základe poverenia kontrolného ústavu overuje a skúša prípravky na ochranu rastlín, ktoré sú určené na použitie v lese. Navrhuje okresným úradom alebo krajským úradom podľa ich územnej príslušnosti vykonanie opatrení. Plnením týchto úloh Lesnícky výskumný ústav poveril Lesnícku ochranársku službu (LOS). 

4.6. Získavanie, používanie a evidencia lesného reprodukčného materiálu

           V uplynulých dvoch storočiach organizovaného hospodárenia v lesoch sa výrazne prejavili dôsledky používania semien a sadeníc nevhodného pôvodu a preto si lesnícky vyspelé krajiny  vytvorili zásady pre prenos osív a sadbového materiálu a kontrolné systémy pre ich dodržiavanie. Import lesného reprodukčného materiálu (LRM) je v nich obvykle viazaný na súhlas povereného úradu a podmienený medzinárodne uznávanou certifikáciou pôvodu dovážaného LRM. Kvalitatívne parametre semien (čistota, klíčivosť alebo životnosť, vlhkosť atď.) sú zasa dôležitým podkladom pre stanovenie ceny osiva. 

         V medzinárodnom obchode s lesným reprodukčným materiálom je obvykle nutné deklarovať okrem neprítomnosti karanténnych organizmov i jeho pôvod a kvalitatívne parametre. Vo vzťahu k potrebe deklarovať navonok kvalitu a pôvod rastlinného reprodukčného materiálu je pre SR nutné orientovať sa na dve medzinárodné organizácie ISTA (certifikácia technických parametrov) a OECD (ktorá v rámci výboru pre poľnohospodárstvo organizuje viaceré systémy – schémy pre kontrolu pravosti odrôd osív rôznych skupín poľnohospodárskych plodín a jeden systém pre kontrolu identity LRM). Prijatie schémy OECD pre LRM umožňuje účastníckej krajine deklarovať pôvod osiva a sadeníc medzinárodne uznávaným spôsobom. Akreditovaným členom ISTA je za LH SR laboratórium LVÚ Zvolen v L. Hrádku. Laboratórium je jedinou organizáciou v SR, ktorá je držiteľom oprávnenia vydávať certifikáty kvality LRM.

           Získavanie, používanie a evidencia lesného reprodukčného materiálu sú upravené vyhláškou MP SR č. 64/2001 Z. z. o reprodukčnom materiáli lesných drevín, jeho získavaní  a evidencii. Cieľom tejto vyhlášky bolo zosúladenie predpisov EÚ s predpismi v SR a súčasne zabrániť tak neodbornej manipulácii so semenami a sadenicami lesných drevín. 

           Bývalé MLVH SR zriadilo Semenársku kontrolu ako špecializovaný útvar vtedajšieho Výskumného ústavu LH pri Výskumnej stanici v Liptovskom Hrádku svojimi pokynmi o zriadení a vykonávaní semenárskej kontroly v lesoch na území Slovenska. Právne to následne potvrdil zákon č. 291/1996 Z. z. o odrodách a osivách, ktorým bol LVÚ určený ako orgán štátnej odbornej kontroly na úseku skúšania, registrácie, kontroly klonov, odrôd a osiva uvádzaného do obehu, ako aj skúšania a uznávania semenných zdrojov lesných drevín. V súčasnosti sa Semenárska kontrola (SK) – inšpektori zameriava na kontrolnú činnosť semenných zdrojov, producentov LRM a lesných škôlok, vypracúva požiadavky na potrebu uznania semenných zdrojov, spracúva údaje získané z pravidelných hlásení a aktívne spolupracuje s medzinárodnou organizáciou akreditovaných laboratórií ISTA.  

4. 7. Poradenstvo v lesnom hospodárstve

Poradenstvo v lesnom hospodárstve vykonávajú vo svojej pôsobnosti orgány štátnej správy lesného hospodárstva, odborní lesní hospodári, štátne organizácie LH, Lesoprojekt Zvolen, ÚVVP LVH Zvolen, LVÚ Zvolen, ÚEL SAV Zvolen, LF TU Zvolen a veľkú úlohu zohrávajú aj združenia neštátnych vlastníkov lesov. Podobný systém poradenstva sa realizuje aj v lesnícky vyspelých krajinách EÚ. Špeciálnemu poradenstvu a školeniam sa pripisuje veľký význam aj v EÚ. Svoju víziu v tejto oblasti predložil aj Európsky hospodársky a sociálny výbor  (EHSV). V stanovisku EHSV sa zdôrazňuje, že v kandidátskych krajinách by sa mali podniknúť kroky na podporu poradenstva a školenia súkromných vlastníkov lesov, pretože sú významným krokom k posilneniu ich sebadôvery. V tejto súvislosti sa EHSV zmieňuje o možnosti využitia finančných prostriedkov z programu SAPARD. 

V nadväznosti na predchádzajúce roky zabezpečenia poradenstva pre vlastníkov neštátnych lesov ako aj v nadväznosti na program SAPARD a zabezpečenie poradenstva v rámci realizácie jednotlivých opatrení zameraných na lesníctvo, rozvoj vidieka a diverzifikáciu činností vo vidieckom priestore, sekcia lesnícka navrhuje v nasledujúcom období postupovať v zmysle koncepcie poradenstva pre vlastníkov neštátnych lesov.

V nasledujúcom období treba  zabezpečiť poradenstvo, ktoré vyplýva niektorým lesníckym inštitúciám z osobitných predpisov v LH. Ide o zabezpečenie činnosti už v predchádzajúcom texte spomínanej Lesníckej ochranárskej služby a Semenárskej kontroly v rámci LVÚ Zvolen, Lesníckeho informačného centra na Lesoprojekte vo Zvolene a ÚVVP LVH. Dôležitým článkom v systéme poradenstva sú aj združenia vlastníkov lesov, ktorých činnosť je potrebné finančne podporiť.

4. 8. Plánovanie hospodárskych opatrení v lesnom hospodárstve

           Plánovanie lesníckych opatrení v lese s cieľom trvalo udržateľného hospodárenia je jednou zo súčastí legislatívy členských krajín EÚ. Plánovanie je inštitucionálne zabezpečené v SR prostredníctvom LHP, ktorý vypracováva Lesoprojekt ako štátna príspevková organizácia, ktorá bola zriadená MP SR. Činnosť Lesoprojektu Zvolen je zameraná okrem iného aj na plnenie úloh, ktoré jej vyplývajú priamo zo zákona o lesoch a štátnej správy lesného hospodárstva. Hospodárska úprava lesov je nástrojom štátu pri komplexnom zisťovaní stavu a vývoja lesov a konkretizácii zámerov lesníckej politiky štátu. Úlohou hospodárskej úpravy lesov je okrem iného aj sledovanie a hodnotenie výsledkov hospodárenia a vývoja stavu lesov. 

4. 9. Zabezpečenie certifikácie lesov

           V súčasnosti sa veľmi často akcentuje výraz trvalo udržateľný život, resp. trvalo udržateľné hospodárenie v lesoch v užšom vzťahu k lesníctvu. Certifikácia lesov je novým trendom v lesníctve, založenom na hodnotení spôsobu obhospodarovania lesov. V súčasnosti existujú dva hlavné systému certifikácie lesov, systém FSC a PEFC. 

           Každá krajina, ktorá má záujem pripraviť svoje národné (alebo regionálne) nezávislé princípy a systém certifikácie lesov, musí vychádzať z platných kritérií. Jednotlivé národné systémy certifikácie lesov PEFC vychádzajú z paneurópskeho systému certifikácie PEFC založenom na platných smerniciach Ministerských konferencií o ochrane lesov v Európe, národnej legislatíve a nariadeniach, ako aj  ďalších dôležitých ratifikovaných konvenciách.  
 
           Na základe záverov 14. porady vedenia MP SR, ktorá sa konala 13. 5. 2002 vedenie ministerstva  podporilo certifikáciu lesov na Slovensku. MP SR poverilo Lesoprojekt Zvolen prípravou a koordináciou zavedenia národného certifikačného systému lesov v SR s predpokladaným vstupom do Rady PEFC v roku 2004.

Záver

           Z predkladanej informácie vyplýva, že súčasná inštitucionálna štruktúra lesného hospodárstva na Slovensku je pripravená zabezpečiť úlohy vyplývajúce z implementácie práva Európskej únie v oblasti lesného hospodárstva.

           Vyžaduje sa doriešenie postavenia štátnej správy lesného hospodárstva s cieľom skvalitniť jej postavenie a činnosť, vrátane jej materiálneho a finančného zabezpečenia špecializovaných príspevkových organizácií v lesnom hospodárstve (LVÚ , LESOPROJEKT, ÚVVP) na zabezpečenie dozoru v LH, semenárskej kontroly, ochranárskej služby, informačného systému, monitorovania lesov, certifikácie lesov a poradenstva.

 Závažným problémom lesného hospodárstva SR je celkový nedostatok finančných prostriedkov na úhradu najnutnejších prevádzkových potrieb, ktorý významným spôsobom obmedzuje zabezpečenie základných hospodárskych opatrení v lesoch a zabezpečenie verejnoprospešných funkcií lesov, čo pri dlhodobom procese lesnej výroby má už v súčasnosti zjavne negatívne dopady na riadne obhospodarovanie lesov a bude mať nepriaznivé dôsledky na celkový stav lesov na Slovensku hlavne v budúcnosti. 

           Osobitným problémom zostáva inštitucionálne zabezpečenie neštátneho sektora, ktoré je v prvom rade podmienené usporiadaním vlastníckych vzťahov podľa reštitučných zákonov. Najkomplikovanejšie a bez žiadúceho efektu je usporiadanie drobného vlastníctva fyzických osôb podľa zákona č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov, ktorý ako sa ukazuje je na doriešenie drobného vlastníctva fyzických osôb nefunkčný.