INTEGRAČNÉ ASPEKTY TARIFNEJ POLITIKY V KONTEXTE S DOPRAVNOPOLITICKÝMI CIEĽMI EÚ

Z hľadiska snahy Slovenskej republiky ako pridruženej krajiny EÚ o jej rýchlu integráciu do celoeurópskeho rámca treba tarifnú politiku koncipovať a realizovať koherentne s vývojom spoločnej dopravnej politiky, ku ktorej je prístup EÚ charakterizovaný dosiahnutím o.i. nasledovných cieľov:
Všeobecným cieľom je neustále podporovať účinné (výkonné) dopravné systémy, ktoré spĺňajú ekonomické, sociálne, ekologické a bezpečnostné požiadavky európskych občanov, pomáhajú znižovať regionálne nerovnosti a umožňujú európskemu obchodu, aby efektívne konkuroval na svetovom trhu.
	Na jeho naplnenie treba:
1.	podporovať proces progresívnej liberalizácie a integrácie dopravných trhov a zaručiť, aby nedochádzalo k nečestným a diskriminačným praktikám, ktoré prekážajú alebo negujú realizáciu ziskov dosiahnutých konkurenciou;
2.	zabezpečiť, aby sa vývoj uskutočňoval spôsobom, ktorý je konzistentný s cieľom trvalej mobility a to zahrnutím integrovaného využitia všetkých druhov dopráv so špeciálnym dôrazom na intermodalitu a podporu ekologickejších druhov dopráv, ako je železničná doprava, vnútrozemská vodná doprava a kombinovaná doprava, ako aj verejná osobná doprava, pričom cestná a letecká doprava budú mať naďalej hlavnú úlohu;
3.	zabezpečiť sociálne a ekologicky prijateľné a bezpečné podmienky pre užívateľov dopravy (najmä jej zraniteľných užívateľov) pre pracujúcich a verejnosť a zdôrazniť potrebu zlepšenia a zvýšenia bezpečnosti dopravy a stanovenia prostriedkov pre tento účel;
4.	uľahčiť prijatie a implementáciu zákonov a politiky na všetkých úrovniach dopravy, základom ktorých sú spoločné princípy a štandardy, multilaterálne legálne nástroje a dohody a tým znížiť existujúce rozpory v regulácii životného prostredia v Európe;
5.	podporiť inovácie v konštrukcii a prevádzke dopravných systémov (infraštruktúra, vozidlá a zariadenia, služby a riadenie) aby sa uprednostňovali opatrenia, ktorými je možné riešiť kapacitné problémy a lepšie využiť súčasný systém a rozvinúť ho na báze účinnejšej aplikácie príslušných analytických metód.
V súlade s uvádzanými cieľmi mali by sa uplatňovať nasledovné princípy na ich naplnenie:
1.	Nediskriminácia v bilaterálnych a iných vzťahoch; regulačné a iné opatrenia by sa mali rovnako dotýkať prevádzkovateľov zo všetkých krajín;
2.	Podpora vo všetkých akciách ako z ekologického hľadiska, tak tiež s ohľadom na použitie energie a iných zdrojov, ako aj bezpečnostných opatrení;
3.	Ochrana užívateľov dopravy (najmä zraniteľných užívateľov), tiež veľkou mierou pracujúcich a verejnosti proti rizikám v bezpečnostných systémoch a zlepšenie sociálnych podmienok tak, aby sa zvýšila sociálna starostlivosť o európskych občanov;
4.	Kooperácia na všetkých úrovniach a medzi všetkými stranami v dopravnej oblasti, zvlášť pri riešení problémov súvisiacich s hraničnými priechodmi, vývojom programov pre zber 

dát a návrhu vyhodnocovacích kapacít a vyhodnocovanie dopravných potrieb na regionálnej úrovni;
5.	Interoperabilita – v rámci a medzi rôznymi druhmi dopravy v sieťach a systémoch manažmentu dopravy, špeciálne na základe opatrení technickej normalizácie s ohľadom na zabezpečenie rozsiahlych možností prístupu k prepojeniam;
6.	Subvencovanie – potreby subvencovania prerokovávať na čo najprimeranejšej úrovni (miestna, regionálna, národná, medzinárodná);
7.	Transparentnosť v konaní rozhodnutí, pokiaľ ide o verejnú finančnú podporu na dopravné operácie tak, aby sa zabránilo deformáciám v konkurenčných podmienkach na dopravných trhoch;
8.	Príspevok na náklady (spoplatnenie) – užívateľ infraštruktúry by mal primerane prispievať na investičné a prevádzkové náklady a tiež na pokrytie externých  nákladov vyvolaných dopravou (napr. poplatky za znečistenie).

Stanovené ciele by sa mali dosiahnuť nasledovnými prostriedkami:
•	legislatívna aproximácia pre bezpečnostnú, environmentálnu, technickú a sociálnu sféru tak, aby sa eliminovali konkurenčné nedostatky a aby sa pomohlo k vytvoreniu jednotného dopravného trhu a tým k nahromadeniu ziskov na makroekonomickej úrovni;
•	postupná liberalizácia dopravných trhov, aby sa umožnil prístup prevádzkovateľov dopravy na trh vo všetkých krajinách. Liberalizácia je doplnená integráciou procesov a záväzným zrušením nespravodlivých a diskriminačných praktík, pričom princíp slobodného poskytovania služieb si vyžaduje zohľadňovanie špecifických charakteristík príslušných sektorov;
•	vývoj intermodality, aby sa vytvorili nevyhnutné rámcové podmienky pre účinné modálne integrované a ekologicky prijateľné využitie paneurópskeho dopravného systému na základe optimálnej kooperácie medzi druhmi dopráv v intermodálnom dopravnom reťazci (koncepcia dopravy z domu do domu, kde je každý spôsob dopravy zvolený pre tú časť cesty, pre ktorú je najefektívnejší) a optimalizáciou prekládkových operácií, pokiaľ sa týka kvality a ceny a cestujúcich a nákladu.
•	podpora verejnej hromadnej osobnej dopravy v regionálnej, mestskej a medzimestskej doprave s cieľom znížiť kongescie a iné vplyvy, berúc do úvahy služby verejného záujmu.
Tarifná politika musí reflektovať existujúce východiskové podmienky dopravného trhu u nás, ktoré sú charakterizované nasledovne:
•	zásadná zmena vlastníckych vzťahov a celková transformácia
•	postupná zmena štruktúry hospodárstva
•	nová orientácia európskych trhov
•	harmonizácia a liberalizácia cenovej štruktúry a zmeny cien vstupov
•	výrazné zníženie dopytu po preprave a zmena deľby prepravnej práce
•	nevyhovujúca kvalita dopravnej infraštruktúry
•	zastaralosť vozidlového parku v doprave
•	prudký rozvoj individuálneho motorizmu

•	zvýšenie významu ekologických aspektov
•	nedokončenie transformačného procesu v doprave (najmä v železničnej a autobusovej doprave)
•	nedostatok disponibilného kapitálu pre exponované dopravné projekty
•	zvýraznenie významu služieb vo verejnom záujme
•	rast nezamestnanosti a sociálnych dopadov na obyvateľstvo
•	fiškálna politika štátu (daňový systém, štátny rozpočet).

Cieľový stav, špecifikovaný vytýčenými dopravno-politickými princípmi sa na báze východiskového stavu v existujúcej realite odráža v nasledovných základných konfliktoch:
•	narastajúce objemy individuálnej automobilovej dopravy a neadekvátna úroveň verejnej dopravy nemôže zabezpečiť ani marginálne riešenie tohto konfliktu
•	nedostatočná harmonizácia podmienok na trhu najmä medzi železničnou a cestnou dopravou (úhrada nákladov dopravnej cesty, externých nákladov, služieb vo verejnom záujme)
•	stratovosť regionálnej verejnej dopravy
•	zatiaľ nerealizovaná transformácia ŽSR a podnikov SAD na verejné obchodné spoločnosti
•	fiškálna politika štátu zapríčiňujúca nedostatok finančných prostriedkov pre potreby systémového rozvoja dopravy.
Pri koncipovaní a realizácii tarifnej politiky sa má vychádzať z kritérií vymedzujúcich porovnanie existujúcich východiskových podmienok doterajšieho stavu prispôsobovania sa novým požiadavkam voči cieľovému stavu, ktorým je zosúladenie dopravnej ponuky s prepravným dopytom na báze stanovených parametrov kvality dopravnej obsluhy.