Komplexný materiál týkajúci sa ďalšieho rozvoja súdnictva v Slovenskej republike do roku 2010, vrátane zhodnotenia súčasného stavu

I.	Zhodnotenie súčasného stavu: 

1.	Zhodnotenie Zmien v sústave súdov vykonaných k 1. januáru 2005

Prijatím zákona č. 371/2004 Z. z. o sídlach a obvodoch súdov Slovenskej republiky a o zmene zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov boli s účinnosťou od 1. januára 2005 vykonané zmeny v sústave súdov Slovenskej republiky, ktoré mali za následok zrušenie 10 okresných súdov a prechod výkonu súdnictva, všetkých práv a povinností vrátane prechodu správy majetku štátu, práv a povinností z pracovnoprávnych vzťahov a služobných vzťahov a iných právnych vzťahov a práv a povinností z osobitných vzťahov sudcu k štátu nasledovne: 

zrušené súdy: | všetky práva a povinnosti prešli na:
Okresný súd Malacky | Okresný súd Bratislava IV
Okresný súd Pezinok | Okresný súd Bratislava III
Okresný súd Piešťany | Okresný súd Trnava
Okresný súd Skalica | Okresný súd Senica
Okresný súd Bánovce nad Bebravou | Okresný súd Trenčín
Okresný súd Nové Mesto nad Váhom | Okresný súd Trenčín
Okresný súd Partizánske | Okresný súd Topoľčany
Okresný súd Šaľa | Okresný súd Galanta
Okresný súd Námestovo | Okresný súd Dolný Kubín
Okresný súd Revúca | Okresný súd Rimavská Sobota

Deklarovaným cieľom tejto tzv. optimalizácie súdnej sústavy vykonanej citovaným zákonom bolo najmä vytvorenie vhodných predpokladov pre zrýchlenie súdneho konania a naplnenie ústavou garantovaného práva na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov. 

Práve naopak, organizačnou zmenou v sústave súdov sa znevýhodnili osoby dotknutých okresov tým, že reálne uplatnenie základných práv garantovaných Ústavou Slovenskej republiky a medzinárodnými dohovormi bolo sťažené a  takto vytvorená sústava súdov nebola schopná zabezpečiť plnú funkčnosť súdnictva v reálnych podmienkach. Najväčší negatívny dopad bol na osoby vo forme zvýšených výdavkoch súvisiacich s dostupnosťou súdov, a teda s uplatňovaním si práva na súde. 

Možno konštatovať, že zrušenie označených okresných súdov sťažilo uplatňovanie týchto základných práv:
•	právo na súdnu a inú právnu ochranu (čl. 46 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky)
„Každý sa môže domáhať zákonom ustanoveným postupom svojho práva na nezávislom a nestrannom súde a v prípadoch ustanovených zákonom na inom orgáne Slovenskej republiky.
Kto tvrdí, že bol na svojich právach ukrátený rozhodnutím orgánu verejnej správy, môže sa obrátiť na súd, aby preskúmal zákonnosť takéhoto rozhodnutia, ak zákon neustanoví inak. Z právomoci súdu však nesmie byť vylúčené preskúmanie rozhodnutí týkajúcich sa základných práv a slobôd.“
•	práva garantované v čl. 8 a 28 Všeobecnej deklarácie ľudských práv.   
„Každý má právo, aby  mu kompetentné vnútroštátne súdy poskytli účinnú ochranu proti činom, ktoré porušujú základné práva priznané mu ústavou alebo zákonom“.
„Každý má právo na taký  spoločenský a medzinárodný poriadok, v ktorom  môžu byť  práva a slobody, zakotvené v tejto deklarácii, plne realizované.“. 
Základným cieľom a snahou Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky pri plnení Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky je vytvoriť všetky predpoklady a podmienky právnej aj faktickej povahy pre efektívne fungovanie súdnictva v Slovenskej republike, a to v záujme zabezpečenia realizácie ústavou garantovaného práva na prejednanie veci bez zbytočných prieťahov a práva na súdnu a inú právnu ochranu, ako aj iných súvisiacich práv zaručených Ústavou Slovenskej republiky alebo inými dokumentmi upravujúcimi základné ľudské práva a slobody. 

Tento cieľ možno dosiahnuť vykonaním rôznorodých opatrení právnej, organizačnej alebo personálnej povahy. Ide o obnovenie činnosti niektorých zaniknutých súdov, v oblasti procesnoprávnej (novelizácia Občianskeho súdneho poriadku), organizačnej a riadiacej (pripravovaná novelizácia zákona č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov) a v oblasti personálnej (novelizácia tzv. statusových zákonov). Všetky tieto opatrenia a ich realizácia vedú
k zlepšeniu prístupu k spravodlivosti a vymožiteľnosti práva  v Slovenskej republike. 

Na základe doteraz vykonaných analýz (zaťaženosť súdov podľa okresov, štruktúra a zloženie nápadu, dostupnosť a vzdialenosť, priemyselná vyspelosť regiónu a pod.) možno konštatovať, že optimálne riešenie sa dosiahlo  prostredníctvom prijatím zákona č. 511/2007 Z. z. z 23. októbra 2007, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 371/2004 Z. z. o sídlach a obvodoch súdov
Slovenskej republiky a o zmene zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok
v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov a dopĺňa zákon
Slovenskej národnej rady č. 71/1992 Zb. o súdnych poplatkoch a poplatku
za výpis z registra trestov v znení neskorších predpisov. Týmto zákonom, účinným od 1. januára 2008 došlo k znovuzriadeniu zrušených okresných súdov s účinnosťou od 1. januára 2008 :

•	Okresný súd Malacky
•	Okresný súd Pezinok
•	Okresný súd Piešťany
•	Okresný súd Skalica
•	Okresný súd Bánovce nad Bebravou
•	Okresný súd Partizánske
•	Okresný súd Nové Mesto nad Váhom
•	Okresný súd Námestovo 
•	Okresný súd Revúca

Nové okresné súdy vznikli odčlenením od existujúcich okresných súdov, z čoho vyplýva aj úprava územných obvodov pôsobnosti ako pôvodných, tak aj nových okresných súdov. 
•	Okresný súd Malacky so sídlom v meste Malacky s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Malacky (v minulosti v obvode Okresného súdu Bratislava IV)
•	Okresný súd Pezinok so sídlom v meste Pezinok s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Pezinok a okresu Senec (v minulosti v obvode Okresného súdu Bratislava III a Okresného súdu Bratislava II) 
•	Okresný súd Piešťany so sídlom v meste Piešťany s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Piešťany a okresu Hlohovec ( obidva v minulosti v obvode Okresného súdu Trnava). 
•	Okresný súd Skalica so sídlom v meste Skalica s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Skalica (v minulosti v obvode Okresného súdu Senica).
•	Okresný súd Bánovce nad Bebravou so sídlom v meste Bánovce nad Bebravou s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Bánovce nad Bebravou (v minulosti v obvode Okresného súdu Trenčín) 
•	Okresný súd Partizánske so sídlom v meste Partizánske s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Partizánske (v minulosti v obvode Okresného súdu Topoľčany).
•	Okresný súd Nové Mesto nad Váhom so sídlom v meste Nové Mesto nad Váhom s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Nové Mesto nad Váhom a okresu Myjava (v minulosti v obvode Okresného súdu Trenčín a Okresného súdu Senica).
•	Okresný súd Námestovo so sídlom v meste Námestovo s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Námestovo a okresu Tvrdošín (v minulosti v obvode Okresného súdu Dolný Kubín). 
•	Okresný súd Revúca so sídlom v meste Revúca s obvodom zahŕňajúcim územný obvod okresu Revúca (v minulosti v obvode Okresného súdu Rimavská Sobota).

Základnou zásadou, ktorou sa ministerstvo spravodlivosti riadilo pri znovuzriaďovaní nových súdov bola požiadavka, aby tieto súdy nezačali vykonávať svoju ústavou predpokladanú činnosť, s tzv. čistým stolom, ale aby na ne bol zákonom prenesený výkon súdnictva, zo súdov, z ktorých obvodov sa vyčleňovali a to na základe kritéria, ktorým je miestna príslušnosť novozriaďovaných súdov. Podmienky miestnej príslušnosti na prechod výkonu súdnictva sa týkala predovšetkým vecí právoplatne neskončených k 1.januáru 2008. 

Pre naplnenie základného cieľa navrhovanej právnej úpravy spočívajúceho v zriadení efektívne fungujúcich okresných súdov bolo zabezpečené:
•	personálne obsadenie zriaďovaných súdov 
•	plynulý prechod výkonu súdnictva 
•	organizačno - riadiaca stránka zriaďovaných súdov
•	materiálno - technická stránka zriaďovaných súdov

Vzhľadom na špecifiká procesnoprávnej úpravy obsiahnutej v zákonoch o konaní pred súdom (Občiansky súdny poriadok a Trestný poriadok) sa javilo ako účelné zavedenie aj niektorých výnimiek z uplatňovania zásady prechodu výkonu súdnictva.

Prvá výnimka zohľadňuje zásadu uvedenú v § 277 ods. 5 posledná veta Trestného poriadku, v zmysle ktorého „Ak sa zmenilo zloženie senátu, musí sa hlavné pojednávanie vykonať znova; to neplatí, ak obžalovaný súhlasí so zmenou v zložení senátu.“. Vzhľadom na to, že prenesením výkonu súdnictva v trestnej veci, kde bolo začaté hlavné pojednávanie, možno s vysokou pravdepodobnosťou predpokladať zmenu v zložení trestného senátu. V týchto veciach nedošlo k prechodu výkonu súdnictva, keďže hlavné pojednávanie by muselo prebehnúť znovu a s prihliadnutím na nutnosť opätovného naštudovania trestného spisu novými členmi senátu by viedlo k neúmernému predlžovaniu trestného konania, čo z pohľadu účelu samotného trestného konania je nežiaduce. 

 	Konania začaté do 31. decembra 2007 vo veciach podľa § 7 a § 9 až 11 sa dokončia na miestne príslušnom súde podľa predpisov účinných do 31. decembra 2007. 
V agende obchodného registra prešiel k 1. januáru 2008 výkon súdnictva z
Okresného súdu Nitra na Okresný súd Trenčín vo všetkých, aj právoplatne skončených, veciach týkajúcich sa právnických osôb a fyzických osôb zapísaných do obchodného registra, ktoré majú sídlo, miesto podnikania alebo bydlisko v okrese Partizánske.
V agende obchodného registra prešiel k 1. januáru 2008 výkon súdnictva z Okresného súdu Trnava na Okresný súd Trenčín vo všetkých, aj právoplatne skončených, veciach týkajúcich sa právnických osôb a fyzických osôb zapísaných do obchodného registra, ktoré majú sídlo, miesto podnikania alebo bydlisko v okrese Myjava. 

1.1.	Personálne obsadenie zriadených súdov

Nevyhnutným predpokladom na to, aby novozriaďované súdy mohli riadne a efektívne plniť úlohy vyplývajúce z Ústavy Slovenskej republiky, a iných všeobecne záväzných právnych predpisov bolo, aby na nich pôsobil dostatočný počet sudcov, súdnych úradníkov, asistentov alebo iných zamestnancov, či už v štátnej službe alebo vo výkone prác vo verejnom záujme. Pri koncipovaní právnej úpravy sa vychádzalo z toho, že v rámci prechodných ustanovení návrhu zákona predmetná otázka nebude upravená, keďže na jej vyriešenie možno využiť už existujúce právne inštitúty obsiahnuté v osobitných predpisoch – preloženie, ak ide o sudcu a trvalé preloženie, ak ide o zamestnancov v štátnej službe. 
	
Podľa čl. 148 ods. 1 s prihliadnutím na čl. 141a ods. 4 písm. b) Ústavy Slovenskej republiky sudcu možno preložiť na iný súd len s jeho súhlasom, pričom o jeho preložení rozhoduje Súdna rada Slovenskej republiky (ďalej len „súdna rada“). Sudcovi, ktorý prejaví záujem o preloženie na niektorý zo zriaďovaných súdov nič nebráni v tom, aby ešte aj pred účinnosťou tohto zákona požiadal súdnu radu o preloženie, pričom samotná súdna rada môže rozhodnúť o jeho preložení ešte pre nadobudnutím účinnosti tohto zákona, ale toto jej rozhodnutie musí byť viazané k dátumu účinnosti tohto zákona. 
	
Právna úprava trvalého preloženia štátneho zamestnanca na vykonávanie štátnej služby do iného služobného úradu toho istého odboru štátnej služby je upravená v § 29 ods. 5 písm. b) zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov znení neskorších predpisov. Čo sa týka času kedy sa tak môže udiať, možno uplatniť analogicky postup, ktorý je uvedený v prípade preloženia sudcu na iný súd. 
Otázku prísediacich z radov občanov (ďalej len „prísediaci“) zákon vyriešil  špeciálnou právnou úpravou odôvodnenou samotnou povahou inštitútu prísediaceho a jeho voľbou, ktorá rešpektuje jeho súhlasný prejav vôle pôsobiť v tejto funkcii na novozriadenom súde. 
V roku 2008 sa navýšil počet sudcov o 50 miest, no toto navýšenie sudcovských miest nesúviselo so zriaďovaním súdov ale vychádzalo z počtu došlých vecí a množstva nevybavených reštančných vecí na súdoch.
Obsadenie zriaďovaných súdov si nevyžiadalo vytvorenie nových štátnozamestnaneckých miest, či miest pre zamestnancov vo výkone prác vo verejnom záujme. 

1.2.	Zabezpečenie zriaďovaných súdov po materiálno - technickej stránke

Prevod správy majetku štátu z odovzdávajúcich súdov na preberajúce súdy sa uskutočnil podľa právnej úpravy zákona Národnej rady Slovenskej republiky 
č. 278/1993 Z. z. o správe majetku štátu v znení neskorších predpisov a preto si nevyžiadal špeciálnu právnu úpravu. 

2.	STAV VYBAVENÝCH SÚDNYCH AGEND NA OKRESNÝCH A KRAJSKÝCH SÚDOCH V SLOVENSKEJ REPUBLIKE
       
	Prehľad o výsledkoch činnosti súdov Slovenskej republiky poskytuje  štatistická ročenka Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky za roky 2003 – 2006.
	V koncepcii však podrobnejšie uvádzame konkrétne údaje za rok 2007 a čiastočne ich porovnávame s údajmi z roku 2006.

2.1.	Trestná agenda

2.1.1.	Rozhodovacia činnosť súdov, vývoj trestnej činnosti, počty a skladba     odsúdených osôb, tresty a ochranné opatrenia za rok 2007

     	V roku 2007 na  okresné súdy došlo 30 484 vecí, v ktorých bolo 36 692  stíhaných osôb. 
                                                       
     	Okresné súdy v roku 2007 vybavili 29 360 vecí, v ktorých bolo 35 656 osôb stíhaných. Súdom sa nepodarilo zopakovať rok 2006 a vybaviť viac vecí ako na súdy napadlo. Napriek tomu však vybavili o 1662 (6,00 %) vecí  viac  a o 1375 (4,01 %) osôb viac  ako v roku 2006.  

    	V roku 2007 na súdoch ostalo nevybavených 19 249 vecí, v ktorých bolo 25 448 trestne stíhaných osôb. Tento ukazovateľ v porovnaní s rokom 2006 zaznamenal nárast – vo veciach o 1124 (6,20 %) a v osobách o  1038 (4,25 %).  

     	V roku 2007 okresné súdy vybavili 2243 väzobne stíhaných osôb. V časovom horizonte do 3 mesiacov od nápadu bolo vybavených 1464 osôb, od 3 do 6 mesiacov 375 osôb, od 6 mesiacov do 1 roka 302 osôb, od 1 do 2 rokov 95 osôb a  v  horizonte viac  ako 2 roky  7 väzobne stíhaných osôb.  

     	Súdy v roku 2007 potrebovali na vybavenie jednej väzobne stíhanej osoby v priemere 124 dní.  

     	V  roku  2007 najnižšiu rýchlosť konania mali súdy Trenčianskeho kraja, ktoré na vybavenie jednej odsúdenej osoby potrebovali 7,74 mesiaca. V porovnaní s rokom 2006 ide o zlepšenie o 1,53 mesiaca (2006 – 9,27 mesiaca). 

     	Najlepšie výsledky v rýchlosti konania v roku 2007 dosiahli súdy Banskobystrického kraja, ktoré vybavili jednu odsúdenú osobu v priemere za 4,77 mesiaca. Ide o takmer nebadateľné zhoršenie rýchlosti konania v porovnaní s rokom 2006 o 0,09 mesiaca (2006 – 4,68 mesiaca).  

     	Okresné súdy Slovenskej republiky v roku 2007 z celkového počtu 26 819 odsúdených osôb vybavili od nápadu do právoplatnosti v čase  

do 1 (jedného) mesiaca    ................ 5 986  osôb, čo je ..........  22,32 %
od 1 mesiaca do 3 mesiacov    ........  9 411  osôb, čo je ........... 35,09 %
od 3 mesiacov do 6 mesiacov  ......... 4 477 osôb, čo je ............ 16,69  % 
od 6 mesiacov do 9 mesiacov  ......... 2 138 osôb, čo je  ...........   7,97  %
od 9 mesiacov do 1 roka .................. 1 182  osôb, čo je ............  4,41 %
t. j. do jedného roka .......................... 23 194 osôb, čo je ........... 86,48 %

v čase viac ako 1 (jeden) rok vybavili  3 625 osôb, čo je ........... 13,52 %^)

    	Ako v predošlých rokoch aj v roku 2007 kvalitu rozhodovania okresných súdov možno overiť z ukazovateľov štatisticky zistených a vykázaných krajskými súdmi .  
 
     	Na krajské súdy ako na súdy II. stupňa (odvolacie konanie) v rámci odvolacej agendy (To) prišlo 3 532 vecí, v ktorých odvolanie podalo 4 111 osôb.      	Odvolacie súdy vybavili  3723 vecí, ktoré sa týkali 4307 osôb. 

     	Rozsudok súdu I. stupňa  bol zrušený a vrátený na nové konanie vo vzťahu k 1032 osobám, čo je 23,96 %. 
     	Odvolacie súdy zmenili výrok o vine 60 osobám, čo je 1,39 %. Trest sprísnili 142 osobám, čo je 3,30 % a zmiernili 415 osobám, čo je 9,64 % odsúdených. Oslobodených v odvolacom konaní bolo 108 osôb, čo je 2,51 % a inak skončených bolo 474 osôb, čo je 11,01 % odsúdených.  
                 
     	Kvalita rozhodovania súdov I. stupňa podľa výsledkov v odvolacom konaní sa v roku 2007 zlepšila v ukazovateli zamietnuté a späťvzaté. V roku 2007 bolo zamietnutých a späťvzatých  2076 odvolaní (48,20 %).
 
     	Ukazovateľ „zrušené a vrátené“ odvolacím súdom na nové konanie súdu I. stupňa vykazuje zlepšenie. V roku 2007 bolo zrušených a vrátených 1032 (23,96 %).

     	V ukazovateli  „zmena vo výroku“ o vine došlo k zhoršeniu. V roku 2007 to bolo 60 (1,39 %).  

     	Ukazovateľ „trest sprísnený“ zaznamenal v roku 2007 mierny nárast v percentuálnom vyjadrení. V  uvedenom roku to bolo v 142 (3.30%) prípadoch odvolaní.

     	Pokles bol zaznamenaný pri ukazovateli „trest zmiernený“. V roku 2007  to bolo 415 (9,64%).  
  
    	Skončených „inak“ v odvolacom konaní v roku 2007 bolo v 474 (11,01%) prípadoch odvolaní. 

     	Vzhľadom na  ustanovenia  Trestného poriadku (zákon č. 301/2005 Z. z. účinný od 1. januára 2006), došlo k zmene vecnej príslušnosti krajských súdov ako súdov I. stupňa. 

     	Krajské  súdy  ako súdy I. stupňa (T) v zmysle  ustanovenia § 564 ods. 3 Tr. por. od 1. januára 2006 vybavujú len veci, v ktorých bola podaná obžaloba  pred  dňom  nadobudnutia  účinnosti  Tr.  por. (t. j. veci,  ktoré  napadli do 1. januára 2006). Veci patriace podľa ustanovenia    § 17 Tr. por. zák. č. 141/61 Zb. v znení neskorších predpisov do vecnej príslušnosti krajských súdov ako súdov I. stupňa, v ktorých bola podaná obžaloba  po 1. januári 2006, vzhľadom na ustanovenie §  16  Tr.  por.  (zákon   č. 301/2005 Z. z.) od účinnosti zákona t.j. od 1. januára 2006  vybavujú okresné súdy v sídle krajských súdov.   
     	Nevybavených ostalo na krajských súdoch ako súdoch I. stupňa v roku 2007  345 vecí  s 813.  osobami.

      	V roku 2007 krajské súdy ako súdy I. stupňa spolu so Špeciálnym súdom vybavili 95 väzobne stíhaných osôb. Do 3 mesiacov od nápadu na súd bolo vybavených 9 väzobne stíhaných osôb, od 3 do 6 mesiacov 11 osôb, od 6 mesiacov do 1 roka 12 osôb, od 1 roka do 2 rokov 32 osôb a v horizonte viac ako 2 roky bolo vybavených 31 väzobne stíhaných osôb. 
     	Na vybavenie jednej väzobne stíhanej osoby potrebovali krajské súdy spolu so Špeciálnym súdom priemerne 590 dní, čo je viac o 188 dní ako v roku 2006.   
      	   
    	V  roku 2007 došlo v celoslovenskom meradle k zrýchleniu konania na krajských súdoch ako na súdoch I. stupňa. Na odsúdenie jednej osoby potrebovali krajské súdy ,vrátane Špeciálneho súdu, v priemere 28.6 mesiaca. Rýchlosť konania na krajských súdoch ako súdoch I. stupňa (T) je negatívne ovplyvnená aj časom, kedy sa spis nachádzal na Najvyššom súde Slovenskej republiky, na ktorý bol predložený v dôsledku podaných opravných prostriedkov.    
      
     	Na Špeciálnom súde  v roku 2007 bola rýchlosť konania v roku 2007 od nápadu veci na súd po jej právoplatnosť v priemere 8.74 mesiaca. V porovnaní s rokom 2006 je to 4.75 mesiaca (2006 – 3.99 mesiaca) viac.   
        	
     	Súdy Slovenskej republiky v roku 2007 právoplatne odsúdili 27 067 osôb, ktoré spáchali 35 662 trestných činov. Na tomto počte odsúdených sa recidivisti podieľali už dlhodobo cca 1/3 (čo je už dlhodobým podielom).

      	V  kategórii „mladistvých“ bol v roku 2007 podiel právoplatne odsúdených na celkovom počte odsúdených páchateľov 7,10 % (2006 – 6,15%). 

      	V kategórii „ženy“ v roku 2007 bol podiel právoplatne odsúdených na celkovom počte odsúdených páchateľov 13,15 %. V porovnaní s rokom 2006 je to pokles o 0,86 % (2006 – 14,01 %). 
     	Z  celkového počtu 27 067 právoplatne odsúdených páchateľov za rok 2007, súdy 5430 odsúdeným osobám uložili nepodmienečný trest odňatia slobody, čo predstavuje 20,1% podiel. 

     	Trest odňatia slobody s podmienečným odkladom výkonu trestu bol uložený 17 430 odsúdeným páchateľom, čo je 64,4 %. Peňažný trest bol uložený 1184 odsúdeným osobám, čo je 4,4 %. Iné samostatné tresty súdy uložili  2433 odsúdeným páchateľom, čo je 9,0 %. 

     	S nárastom počtu právoplatne odsúdených páchateľov na  27 067 v roku 2007 došlo aj k miernemu  nárastu počtu páchateľov odsúdených na nepodmienečný trest odňatia slobody o 33 (0,61 %) osôb v porovnaní s rokom 2006.    

     	V iných  samostatných trestoch v roku 2007 bol zaznamenaný značný nárast. V porovnaní s rokom 2006 bolo uložených  o 1608 (194,90 %)  takýchto trestov viac ako v roku 2006. 

      	Aj v roku 2007 súdy rozhodovali podľa Trestného zákona č. 140/1961 Zb. v znení  neskorších predpisov a súčasne aj podľa Trestného zákona č. 300/2005 Z. z. účinného od  1. januára 2006. Štatistika  vybraných  trestných  činov bola  preto vedená podľa príslušných skutkových podstát uvedených v oboch zákonoch.      

     	Podľa Trestného zákona č. 140/1961 Zb. v znení neskorších predpisov za trestné činy majetkovej povahy (krádež - § 247, sprenevera - § 248, podvod - § 250) bolo odsúdených  1837 osôb, za trestný čin ublíženia na zdraví (§ 221,  § 222, § 225) bolo odsúdených 537 osôb, za trestný čin lúpeže (§ 234) bolo odsúdených 231 osôb, za trestný čin znásilnenia, sexuálneho zneužívania a súlože medzi príbuznými (§ 241, § 243, § 245) bolo odsúdených 90 osôb. Za trestný čin vraždy (§ 219) bolo právoplatne odsúdených 49 osôb.  

     	Podľa Trestného zákona č. 300/2005 Z. z. za majetkové trestné činy (krádež - § 212, sprenevera - § 213, podvod - § 221) bolo právoplatne odsúdených 5805 osôb, trestné činy proti životu a zdraviu (ublíženie na zdraví  - § 155, § 156, zabitie - § 147, § 148) bolo právoplatne odsúdených 888 osôb, za trestný čin lúpeže (§ 188) bolo právoplatne odsúdených 393 osôb. Pre  trestné  činy proti ľudskej dôstojnosti (trestné činy znásilnenia - § 199, sexuálneho násilia - § 200, sexuálneho zneužívania - § 201, § 202, súlože medzi príbuznými - § 203) bolo právoplatne odsúdených 157 osôb. Pre trestný čin vraždy (úkladná vražda - § 144, vražda - § 145) bolo súdmi právoplatne odsúdených 29 páchateľov.  
     
     	Celkom – za trestné činy majetkové v roku 2007 bolo právoplatne odsúdených 7 642 osôb, čo je 28,23  % páchateľov, za trestný čin ublíženia  na zdraví (úmyselný) bolo právoplatne odsúdených 1425 osôb, čo je 5,26 % páchateľov, za trestný čin  lúpeže bolo právoplatne odsúdených 624 osôb  t.j. 2,31 % páchateľov. Za trestné činy so sexuálnym motívom bolo odsúdených právoplatne 247, t. j. 0,91 % páchateľov, za trestný čin vraždy súdy právoplatne odsúdili 78 osôb čo je 0,29 % páchateľov. Za iné trestné činy z celkového počtu právoplatne odsúdených bolo odsúdených  63,00 %  páchateľov.   

    	Poznatky praxe ukazujú, že v mnohých prípadoch (ide najmä o trestné činy so sexuálnym motívom, týranie blízkej osoby a zverenej osoby, vydieranie, obchodovanie s ľuďmi, úžera, atď.) je trestná činnosť latentná. Dôvodom takého stavu býva najčastejšie to, že poškodené osoby mnohokrát skutočnosť, že sa stali obeťou trestného činu ani neoznámia orgánom činným v trestnom konaní. Robia tak najčastejšie z pocitu hanby, z obavy odsúdenia okolím, z pocitu určitého vlastného zavinenia na situácii pri ktorej došlo k trestnému činu,  z pocitu beznádeje (pocit, že im nikto nemôže pomôcť). Nezriedka ide o osoby závislé od páchateľa predovšetkým materiálne (manželka, deti, družka, rodičia, súrodenci, atď.) alebo o osoby, ktoré trestný čin neoznámia z obavy pred prípadným naplnením vyhrážok páchateľa skutku (zastrašovanie fyzickou ujmou alebo likvidáciou, vyhrážanie spôsobením škody na majetku osoby príp. jeho úplného zničenia, atď.).     

      	Súdy Slovenskej republiky v roku 2007 uložili 25 trestov domáceho väzenia,  349  trestov povinnej práce  a  schválili 4428 dohôd o vine a treste.  
 
   	V roku 2007 súdy podľa § 226 Tr. por. – zák. č. 141/1961 Zb. v znení neskorších predpisov právoplatne oslobodili 1069 osôb. Podľa § 285 Tr. por. – zák. č. 301/2005 Z. z. právoplatne oslobodili  536 osôb. Celkovo za rok 2007 súdy právoplatne oslobodili 1605 osôb. V roku 2006 bolo celkom právoplatne oslobodených 1509 osôb, takže došlo k nárastu počtu oslobodených páchateľov v roku 2007 o 96 osôb. 

     	Súdy Slovenskej republiky právoplatne podmienečne zastavili trestné stíhanie podľa ustanovenia  §  307 Tr. por. (zák. č. 141/1961 Zb. v znení neskorších predpisov)  737 páchateľom,  podľa  ustanovenia  §  216  Tr. por. (zák. č. 301/2005 Z. z.) bolo trestné stíhanie právoplatne podmienečne zastavené 294 páchateľom.      Celkovo v roku 2007 súdy  podmienečne zastavili  trestné stíhania 1031 páchateľom.  
         	K zastaveniu trestného stíhania súdmi podľa  § 223  Tr. por.  (zák. č. 141/1961 Zb. v znení neskorších predpisov) a podľa § 281 Tr. por (zák. č. 301/2005 Z. z.) došlo u 572 osôb.
      
     	Súdy v roku 2007 postúpili inému orgánu podľa zák. č. 141/1961 Zb. trestné veci  týkajúce sa  73 osôb,  podľa zák. č. 301/2005 Z. z. trestné veci  týkajúce sa 98 osôb. Celkovo v roku 2007 súdy právoplatne  postúpili inému orgánu u 171 osôb.  
  
     	Zmier a následné zastavenie trestného stíhania ako kategória štatistického vykazovania je zavedená len  od roku 2006.

     	V roku 2007 podľa  tohto ustanovenia súdy rozhodli  u 197 osôb. V roku 2006 to bolo u 50 osôb. V roku 2007  došlo teda k nárastu  o 147 (294, 00 %)  osôb.  
   
     	Z celkového počtu 27 067 právoplatne odsúdených v roku 2007 – 2872 odsúdených, t.j. 10,6 % spáchalo trestný čin pod vplyvom alkoholu. 

     	V osobitne  sledovaných kategóriách  páchateľov – v kategórii „žien“ – ide o 92 (0,3 %) odsúdených, čo je oproti roku 2006 zvýšenie o 3 (3,37 %) osoby.    

     	V kategórii „mladiství“ bol v roku 2007 počet 57 (0,2 %) osôb. V porovnaní s rokom 2006 ide o nárast o 15 (35,71 %) osôb.

     	Počet právoplatne odsúdených osôb pre páchanie trestnej činnosti pod vplyvom návykovej látky (drog) aj v roku 2007 zaznamenal nárast páchateľov trestných činov v tejto kategórii odsúdených. V roku 2007 bolo právoplatne  odsúdených 394 (1,46 %) osôb. V porovnaní s rokom 2006 kedy bolo odsúdených 321 osôb je to nárast o 73 (22,74 %) odsúdených. 

          V roku 2007 súdy  právoplatne uložili celkom 940 ochranných opatrení. Je to o 124 (15,19 %) ochranných opatrení viac ako v roku 2006 a o 464 (97,47 %) viac ochranných opatrení ako v roku 2003.    

     	Protialkoholických (PAL) ústavných liečení bolo právoplatne uložených 251, ambulantnou formou 255 liečení. V porovnaní s rokom 2006 stúpol počet ústavných liečení o 10 (4,14 %) a počet uložených liečení ambulantnou formou  o 24 (10,38 %).    

     	Protitoxikomanických (PTL) ústavných liečení bolo v roku 2007 uložených 123. Je to o 37 (43,02 %) liečení viac ako v roku 2006. Ambulantných liečení bolo v roku 2007 uložených 124, čo je o 29 (30,52 %) viac ako v roku 2006.  

     	Psychiatrické ústavné liečenie bolo v roku 2007 uložené 46 osobám a  ambulantnou formou bolo liečenie uložené 51 osobám.  
       
     	Sexuologické liečenia ústavnou formou uložili súdy 7 páchateľom a ambulantnou formou sa malo liečiť 8 odsúdených.    

     	Ochrannú výchovu súdy v roku 2007 uložili 9 odsúdeným, čo je  o 1 (10,00 %) opatrenie menej ako v roku 2006.  
 
     	Ochranný dohľad – ide o novú kategóriu ochranných opatrení, ktorá bola po prvý raz vykázaná v roku 2006 – v  roku 2007 súdy uložili 66 odsúdeným  osobám. Je to o 21 (46,66 %) opatrení viac ako v roku 2006.   

     	V roku 2007 dochádza k celkovému nárastu nerealizovaných ochranných liečení. (príloha č. 2)

     	K  31. decembru 2007 bolo vykázaných celkom 1057 nerealizovaných liečení. V porovnaní s rokom 2006 (970) je to nárast o 87 (8,96 %) liečení. 

     	Pri protialkoholických (PAL) liečeniach celkom bolo ku koncu roka  2007 nerealizovaných 532, v porovnaní s rokom 2006 (458) došlo k nárastu nerealizovaných liečení o 74 (16,15 %).

     	Z uvedeného počtu nerealizovaných 532 PAL liečení, pre nedostatok kapacít bolo 91 liečení, čo je o 1. (11,11 %) liečenie viac ako v roku 2006 a z dôvodu neznámeho pobytu nebolo realizovaných 100 liečení, čo je rovnaký počet ako v roku 2006.

     	Protitoxikomanických (PTL) liečení nebolo v roku 2007 realizovaných  celkom 371. V porovnaní s rokom 2006 ( 376 ) je to pokles o 5 (1,32 %) liečení. 

Z počtu 371 nerealizovaných protitoxikomanických liečení nebolo pre nedostatok kapacít realizovaných 77 liečení, čo je v porovnaní s rokom 2006 (95) pokles o 18 (18,94 %) liečení a 125 ich nebolo realizovaných pre neznámy pobyt.
                                                           
V roku 2007 krajom s najvyšším počtom nerealizovaných liečení je Bratislavský kraj s 269 liečeniami. 
K  31. decembru 2007 výkon trestu odňatia slobody nenastúpilo 2034 právoplatne odsúdených osôb. V porovnaní s rokom 2006 (2052)  je to menej o 18 (0,87 %) právoplatne odsúdených. Odsúdených, ktorí nenastúpili výkon trestu odňatia slobody hoci od jeho uloženia uplynulo viac ako 3 (tri) mesiace, v roku 2007 bolo 1568. V porovnaní s rokom 2006 je to viacej o 66 (4,39 %). 
     
     	Aj v roku 2007 počet odsúdených, ktorí nenastúpili výkon trestu odňatia slobody  zo zákonných dôvodov (povolený odklad výkonu trestu podľa § 409, § 410 Tr. por.) je v porovnaní s celkovo nenastúpenými trestami minimálny. V roku 2007 z uvedených dôvodov nenastúpilo výkon trest odňatia slobody 45 odsúdených. V porovnaní s rokom 2006 (79) je to o 34 (43,03 %) menej.   

     	Z dôvodu neznámeho pobytu v roku 2007 nenastúpilo do výkonu trestu 692 odsúdených. V porovnaní s rokom 2006 (635) počet odsúdených vzrástol o 57 (8,97%)  osôb.  
     	Tradične najpočetnejšou skupinou osôb, ktoré nenastúpili do výkonu trestu odňatia slobody sú osoby zaradené v kategórii  iná príčina. V roku 2007 z uvedených dôvodov nenastúpilo výkon trestu 831 odsúdených. V porovnaní s rokom 2006 (788) ide o nárast počtu odsúdených o 43 (5,45 %) osôb.

     	Počet všetkých nenastúpených trestov je stále vysoký. Skutočnosť, že od roku 2006 došlo k nárastu nenastúpených trestov v najfrekventovanejších kategóriách, len podčiarkuje nevyhnutnosť intenzívnejšej a lepšej spolupráce súdu s políciou a potrebu nekompromisného postupu súdov v spolupráci s políciou voči tým odsúdeným, ktorí sa zámerne vyhýbajú nástupu do výkonu trestu, napriek tomu, že na také konanie nemajú žiadny akceptovateľný (zákonný) dôvod.    

2.1.2.	Činnosť vojenských súdov v roku 2007

Prehľad o nápade trestných vecí na jednotlivé vojenské obvodové súdy za rok 2007 vyplýva z nasledovnej tabuľky:	
Súd | Veci/osoby
Vojenský obvodový súd  Bratislava | 477 / 491
Vojenský obvodový súd Banská Bystrica | 171 / 175
Vojenský obvodový súd Prešov | 296 / 301
Vojenské obvodové súdy spolu | 944 / 967
počet sudcov | 9
priemerný nápad jedného sudcu za mesiac  v agende "T" | 3,5 / 3,7

V roku 2007 do šiestich mesiacov od podania obžaloby bolo právoplatne vybavených 76,7 % vecí, z toho do 5 týždňoch 28,3 % vecí. (Rýchlosť uvedeného konania je však dôsledkom nízkeho mesačného nápadu vecí na jedného sudcu vojenského obvodového súdu).
	
	Prehľad stavu súdnej trestnosti osôb podliehajúcich pod pôsobnosť vojenských súdov za rok 2007 podľa podkladov Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne:

Zložky | Odsúdení | Oslobodení | Disciplinárne vybavené | zastavené trestné stíhanie
Ozbrojené sily SR (bez voj. pov. sl.) | 199 | 18 | 2 |
Príslušníci PZ | 39 | 11 | 1 | 4
Colníci | 7 | | |
ZVJS | 3 | | |
Železničná polícia | 2 | | |
SIS | 1 | | |
NBÚ | 1 | | |
Civilné osoby | 1 | | |
SPOLU | 253 | 29 | 3 | 4
	
Minister spravodlivosti Slovenskej republiky 11. júla 2008 predložil na rokovanie vlády Slovenskej republiky návrh vecného zámeru zákona o zrušení vojenských súdov. Z uvedeného materiálu, ktorý okrem iného vychádza aj zo štatistického zisťovania o stave a pohybe agendy na jednotlivých súdoch Slovenskej republiky vyplýva  záver, že vojenské súdy sú v porovnaní s ostatnými všeobecnými súdmi vyťažené v rozsahu, ktorý vytvára rezervy, ktoré možno efektívne využiť v rámci všeobecného súdnictva pre naplnenie základných ústavou garantovaných práv občanov, t.j. práva na spravodlivý súdny proces bez zbytočných prieťahov.

Vzhľadom na zmeny vykonané v personálnej pôsobnosti vojenských súdov možno konštatovať , že v ich pôsobnosti zostáva de facto len profesionálna armáda (cca 14 500 až 15 000 vojakov, v prípade krízových situácií môže tento počet narásť o osoby v zálohe). Výrazné obmedzenie personálnej pôsobnosti vojenských súdov (Policajný zbor, Slovenská informačná služba, Národný bezpečnostný úrad, Železničná polícia, Zbor väzenskej a justičnej stráže) len prehlbuje nevyťaženosť sudcov vojenských súdov.

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky na základe uvedených dôvodov navrhuje zrušenie vojenských súdov formou ich zlúčenia s určenými všeobecnými súdmi, čím sa vytvára priestor pre využitie odborne nepochybne kvalitnej práce sudcov vojenských súdov v rámci celej trestnoprávnej agendy a v neposlednom rade sa odbúra nutnosť financovania štyroch rozpočtových organizácií, ktoré dokážu svoje úlohy plniť efektívne aj v rámci sústavy všeobecných súdov.

2.1.3.	Probácia a mediácia

Činnosť probačných a mediačných úradníkov je primárne zacielená na páchateľa.    
         Účelom probačného dohľadu je sledovanie a kontrola správania sa páchateľa, čím sa zaisťuje ochrana spoločnosti a zníženie možného opakovania trestnej činnosti a pomoc  páchateľovi pri snahe páchateľa viesť riadny život.  
           Cieľom mediácie je efektívne urovnanie alebo aspoň zmiernenie konfliktného stavu spojeného s trestným činom a odstránenie alebo náprava jeho následkov.    
          V roku 2007  všeobecné súdy ukončili 4074 probácií  a  3736 mediácii. 
	V dôsledku úspešných mediačných konaní všeobecných súdov bola dosiahnutá náhrada škody vo finančnej forme vo výške 26 369 287 Sk a náhrada škody inou formou (odpracovanie, ospravedlnenie) v 269 prípadoch mediácie. 

2.2.	Civilná agenda 

2.2.1.	Stav vybavených súdnych agend na okresných súdoch za  rok 2007

2.2.1.1.	Došlé veci na okresné súdy v roku 2007

Register C (občianskoprávne veci):
Na okresné súdy v roku 2007 došlo 102 996 občianskoprávnych vecí registra C, čo v porovnaní so stavom roku 2006 – 93 536 vecí predstavuje nárast o 9 460 (10,11 %).

Register Ro (platobné rozkazy):
V roku 2007 došlo na okresné súdy 144 698 návrhov na vydanie platobných rozkazov v občianskoprávnych veciach registra Ro, čo je  pokles o 232 (0,16 %) vecí v porovnaní s rokom 2006 – 144 930 vecí.

Register P (opatrovnícke veci a starostlivosť o maloletých):
V porovnaní s rokom 2006 (37 128 vecí) bol v  roku 2007 (36 013 vecí) na okresných súdoch zaznamenaný pokles počtu došlých vecí starostlivosti o maloletých registra P o 1 115 vecí (3 %).  

Register D (dedičské veci):
V dedičských veciach registra D došlo na okresné súdy 77 733 vecí v roku 2007, čo  v porovnaní s rokom 2006 (74 822 vecí) predstavuje nárast o 2 911 vecí (3,89 %); 

Register S (správne veci):
Pokles došlých vecí bol vo veciach správneho súdnictva registra S, v roku 2007 došlo 289 vecí, čo je o 159 (35,49 %) menej v porovnaní s rokom 2006 (448 vecí). 

Register Rob (platobné rozkazy):
Zvýšený počet došlých obchodných vecí bol v skrátenom konaní registra Rob, v roku 2007 došlo 65 626 vecí, čo je o 3 478 (5,6 %) vecí viac, ako v roku 2006 (62 146). 

Register Cb (obchodnoprávne veci):
V obchodných veciach  registra Cb v roku 2007 došlo 27 501 vecí, čo je  nárast oproti roku 2006 (25 653 vecí) o 1 848 vecí (7,2 %).

2.2.1.2.	Vybavené veci okresnými súdmi v roku 2007

Register C: 
V počte vybavených vecí v registri C bol pokles o 2 027 vecí (1,89 %). V roku 2007 vybavili súdy 105 250 vecí, kým v roku 2006 to bolo 107 277 vecí. 

Register Ro: 
V  registri Ro bolo v roku 2007 vybavených 141 562 vecí, kým v roku 2006 to bolo 149 867 vecí, čo je pokles o 8 305 vecí (5,54 %) v porovnaní s rokom 2006. 

Register Cb: 
Nárast vo vybavených veciach v roku 2007 (27 531 vecí) oproti roku 2006 (24 441 vecí) v obchodných veciach registra Cb o 3 090 vecí (12,64 %).

Register Rob: 
Nárast vo vybavených veciach v roku 2007 (66 562 vecí) oproti roku 2006 (65 689 vecí) v obchodných veciach v skrátenom konaní registra Rob  o 873 vecí (1,33 %).

Register P: 
V roku 2007 sa vybavilo 39 032 vecí v registri P, čo je pokles počtu vybavených vecí o 1 267 (3,14 %) v porovnaní s rokom 2006 (40 299 vybavených vecí). 

Register D: 
V roku 2007 v registri D sa vybavilo 83 156 vecí, čo je o 2 993 (3,47 %) menej ako v roku 2006 (vybavilo sa 86 149 vecí). 

Register S:
V roku 2007 sa vybavilo 398 vecí v registri S, čo je pokles o 151 vybavených vecí (27,5 %) v porovnaní s rokom 2006, keď bolo vybavených 549 vecí. 

2.2.1.3.	Nevybavené veci na okresných súdoch v roku 2007

Ku koncu roka 2007 pracovali okresné súdy s počtom nevybavených vecí a ich porovnanie s rokom 2006:
•	104 544 nevybavených vecí registra C [pokles oproti roku 2006 o 2 254 
      (2,11 % )], 
•	s počtom 89 688  nevybavených platobných rozkazov v občianskoprávnych veciach registra Ro, čo je nárast o 3 136 vecí (3,62 %),
•	s počtom 54 608 nevybavených vecí registra D, čo je pokles o 5 423 vecí 
     (9 %),
•	s počtom 32 825 nevybavených obchodných vecí registra Cb, čo je pokles o 30 vecí (0,09 %),
•	16 972  nevybavených vecí starostlivosti o maloletých registra P, čo je pokles o 3 019 vecí (15,1 %),
•	s počtom  34 606 nevybavených vecí v skrátenom konaní registra Rob, čo je pokles o 937 vecí (2,63 %),
•	s počtom 209 nevybavených vecí správneho súdnictva registra S, čo je pokles o 109 vecí (34,27 %).

Register E (výkon rozhodnutí)
Bol zaznamenaný výrazný pokles došlých vecí v registri E v roku 2007 o 4 584 (v roku 2006 to bolo 5 043 vecí a v roku 2007 to bolo 459 vecí)  a aj pokles nevybavených vecí (v roku 2006 bolo nevybavených 50 913 vecí, v roku 2007 zostalo nevybavených 20 137 vecí), čo ovplyvnilo prijatie zákona č. 341/2005 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa Občiansky súdny poriadok. Uvedený zákon nadobudol účinnosť 1. septembra 2005. Od 1. septembra 2005 súdy  vybavujú už len  agendu výkonu rozhodnutí o výchove maloletých detí. 
Vo vybavených veciach bol pokles o 59 362 vecí (v roku 2006 sa vybavilo 90 597 vecí a v roku 31 235 vecí).

2.2.2.	Stav vybavených súdnych agend na krajských súdoch za rok 2007

Na krajské súdy v Slovenskej republike ako súdy I. stupňa v roku 2007 napadlo 
•	56 občianskoprávnych vecí registra C, čo v porovnaní s rokom 2006 predstavuje pokles o 14 vecí (20 %), 
•	84 obchodných sporov registra Cb, čo predstavuje oproti predchádzajúcemu roku pokles o 78 vecí (48,14 %), 
•	8 946 vecí správneho súdnictva registra S, čo v porovnaní s rokom 2006 predstavuje pokles o 1 127 vecí (11,18 %).
Ku koncu roka 2007 zostalo na krajských súdoch nevybavených vecí:
•	22 občianskoprávnych vecí registra C, čo je zlepšenie o 19 vecí (46,34 %) v porovnaní so stavom roku 2006, 
•	 2 768  obchodnoprávnych vecí registra Cb [zlepšenie o 1 644 vecí (37,26 %)], 
•	8 475 vecí správneho súdnictva registra S, čo je zlepšenie o 714 vecí (7,77 %) v porovnaní so stavom ku koncu roka 2006.
V odvolacom konaní napadlo v roku 2007 na krajské súdy:
•	25 731 odvolaní proti rozhodnutiu okresných súdov v občianskoprávnych veciach registra Co [o 2 227 odvolaní menej (7,96 %), ako v roku 2006], 
•	4 867 odvolaní proti rozhodnutiam okresných súdov v obchodnoprávnych veciach registra Cob [o 1 018 menej (17,3 %) ako v roku 2006].
Ku koncu roka 2007 pracovali krajské súdy s počtom  9 173 nevybavených odvolaní:
•	v civilných veciach registra Co bol  stav v roku 2006 - 10 941 vecí a v roku 2007 – 9 173 vecí, čo je  pokles o 1 768 vecí (16,16 %).
•	s počtom  1 286 nevybavených odvolaní v obchodných veciach registra Cob, čo je pokles o 702 vecí (35,31 %) ako ku koncu roka 2006 – 1988 vecí. 

2.3.	Spoločne pre trestnú agendu a civilnú agendu v roku 2007

Počet nevybavených vecí je stále najproblematickejšou oblasťou na súdoch napriek tomu, že v porovnaní s rokom  2006 sa situácia mierne zlepšila. 
Napríklad na okresných súdoch sa podarilo v  porovnaní s rokom 2006 znížiť počet nevybavených vecí v civilných agendách spolu o 11 636 vecí (3,37 %), a to najviac v poručenskej agende o 3 019 vecí, v dedičskej agende o 5 423 vecí a v civilnej agende o 2 254 vecí. V trestnej agende nastal mierny nárast nevybavených vecí. 
Na krajských súdoch v porovnaní s rokom 2006 sa počet nevybavených vecí znížil spolu o 7 913 vecí (v civilných agendách o 7 556 vecí, v trestnej agende o 357 vecí). 

Ďalším dôvodom nepriaznivej situácie na súdoch je zvyšovanie „súdivosti“ verejnosti, čo sa prejavilo v počte došlých vecí na súdy. 
Kým v roku 2006 bol počet došlých vecí na krajské a okresné súdy 276 130 vecí, v roku 2007 to už bolo  290 095 vecí. V porovnaní s rokom 2006 sa počet došlých vecí zvýšil o 13 965 vecí (uvedené čísla – nevybavené veci a počet došlých vecí predstavujú počet nevybavených vecí a počet došlých vecí na okresných súdoch v trestnej, poručenskej, civilnej, obchodnej, správnej a dedičskej agende, resp. na krajských súdoch v trestnej, civilnej, obchodnej, správnej a príslušných odvolacích agendách). 

K 31. decembru 2007 bol na krajských a okresných súdoch počet došlých vecí 290 095 vecí, nevybavených bolo 254 930 vecí, pričom sudcovia predmetných súdov vybavili 339 496 vecí. 

Porovnaním  počtu došlých vecí na súdy  s počtom vybavených vecí  vychádza, že sudcovia krajských a okresných súdov vybavili o 49 401 vecí viac ako bol nápad vecí. 

Vysoký počet nevybavených vecí a zvyšujúci sa počet došlých vecí vedú k preťaženosti súdov. Ak vychádzame z údajov k 31. decembru 2007 na jedného sudcu ku koncu roka pripadalo priemerne 220 nevybavených vecí (len v hlavných agendách – uvedených vyššie).

2.4.	Zhrnutie stavu vybavených súdnych agend v Slovenskej republike a návrh riešení. 

 Vyššie uvedené údaje ako aj údaje vyplývajúce z príslušných štatistických ročeniek vydávaných Ministerstvom spravodlivosti SR signalizujú, ako už bolo naznačené, že pretrvávajúcim problémom slovenského súdnictva je veľký pomer reštančných vecí na celkovom počte súdnych sporov.

	Riešenie problému  reštančných vecí nemôže byť krátkodobé. Vyplýva to aj z príčin, ktoré vedú k prieťahom v súdnych konaniach a znižujú úroveň vymožiteľnosti práva.
	Sú to najmä objektívne príčiny: 
•	vysoká pracovná zaťaženosť sudcov
•	časté personálne pohyby v počte sudcov, odchody do dôchodku, ale najmä na iné súdy (spravidla vyššieho stupňa),
•	procesno-právny stav, ktorý:
-	vyvoláva ťažkosti s doručovaním písomností najmä do zahraničia alebo pri zmenách bydliska adresáta,
-	časté nepredvádzanie obvinených na súdne konanie políciou,
-	zdĺhavé odvolacie konanie na vyššom súde spojené najmä so zrušením prvostupňového rozsudku s vrátením veci na nové prejednanie,
-	kolízia súdnych termínov pre advokátov,
•	nespolupráca až obštrukcie zo strany účastníkov konania,
•	početné a časté legislatívne zmeny právnych predpisov, ktoré zneprehľadňujú a podstatným spôsobom sťažujú orientáciu sudcov i advokátov, prokurátorov a policajtov v platných právnych predpisoch, 

ale aj subjektívne príčiny spočívajúce:
•	v nedostatočnej príprave na pojednávanie a v dôsledku tiež toho odročovanie pojednávaní,
•	nepreskúmateľnosť a nepresvedčivosť súdnych rozhodnutí (ktoré vyvolávajú rozhodnutie strán podať opravný prostriedok),
•	nedostatočná praktická pripravenosť najmä osôb – sudcov, ktorí prišli z iného, než justičného prostredia (predtým advokáti, prokurátori).

Zvyšovanie úrovne vymožiteľnosti práva ide ruka v ruke so znižovaním reštančných vecí a priebežným, plynulým vybavovaním súdnych agend. To znamená, že odbúravanie reštančných vecí nemôže ísť na úkor plynulého vybavovania vecí, ale celý tento proces musí byť zladený. Už aj preto to nemôže byť vyriešené k spokojnosti v krátkom časovom horizonte, ale v horizonte najmenej 3 - 4 a viac rokov.

Riešenie spočíva v rovinách:
Právnej - sem patria aj zmeny v procesných a iných predpisoch, najmä:
-	zjednodušiť konanie o dohode o vine a treste pred prokuratúrou,
-	upraviť tzv. zrýchlené konanie, s možnosťou posunutia obmedzujúcej hranice
-	trestnej sadzby až na 5 rokov,
-	rozšírenie konania pred samosudcom,
-	upresnenie ustanovení v odvolacom i dovolacom konaní,
-	upraviť spôsob zaznamenávania súdneho pojednávania tak, aby umožňoval ľahšie prepisovanie a vyťažovanie zvukového záznamu,
-	rozšíriť rozhodovacie právo vyšších súdnych úradníkov, napr. pred začatím sporového konania by sa mali pokúsiť o skončenie veci zmierom, pri podávaní návrhu (žaloby) na súde už v priestoroch podateľne by mali usměrnit podávajúceho, pokiaľ treba podanie doplniť a pod.
-	zmeniť systém prípravy vyšších súdnych úradníkov na výkon funkcie sudcu,
-	rozšíriť kompetenciu Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky napr. aj novelizáciou § 72 zákona č. 757/2004 Z. z. tak, aby mohlo nazretím do spisu alebo vyžiadaním súdneho spisu (vrátane spisu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky) reagovať na sťažnosť,
-	vytvoriť zákonnú možnosť udelenia odmeny za výrazné zníženie stavu reštančných vecí,
-	posilniť postaveni predsedu súdu z pohľadu kontroly, riadenia a organizácie súdu.

Organizačné, personálne a materiálne podmienky, najmä:
-	zabezpečenie dostatočného počtu kvalifikovaného personálu, t. j. sudcov, prokurátorov aj policajtov,
-	vytvorenie špecializovaných zložiek orgánov ochrany práva, prednostne na polícii, keďže to je základným predpokladom kvalitnej prípravy podkladov pre súdne konanie trestné,
-	zlepšenie súčinnosti polície so súdmi pre realizovanie požiadaviek súdov na predvedenie obvinených, zabezpečene svedkov, eventuálne i doručovanie písomností v opodstatnených prípadoch a pod.,
-	vylepšovanie priestorového a technického vybavenia justičných priestorov,
-	na okresných a krajských súdoch pravidelne, mesačne vyhodnocovať stav vybavovania súdnych agend – s osobitným zreteľom na znižovanie počtu reštančných vecí,
-	na okresných a krajských súdoch pravidelne, najmenej raz za 6 mesiacov vyhodnotiť výsledky práce sudcov v domácom prostredí (prínos či negatíva tejto formy práce i z hľadiska znižovania počtov reštančných vecí),

Ministerstvo spravodlivosti SR malo aj v minulosti snahu nepriaznivú situáciu na súdoch riešiť. V roku 2002 bol na súdoch na základe zákona č. 425/2002 Z. z. zriadený inštitút vyššieho súdneho úradníka, ktorého hlavnou úlohou bolo odbremeniť sudcu najmä od administratívneho zabezpečenia súdneho spisu, čím by sudcovi vznikol časový priestor na naštudovanie väčšieho počtu súdnych spisov. Napriek tomu, že v priebehu rokov 2002 – 2005 bolo na súdy Slovenskej republiky prijatých 800 vyšších súdnych úradníkov nepriaznivý stav na súdoch pretrváva.

 	Z tohto pohľadu možno konštatovať, že inštitút vyššieho súdneho úradníka sa na súdoch neosvedčil.

Ministerstvo spravodlivosti SR v záujme napĺňania Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky, v ktorom sa vláda zaviazala pripraviť opatrenia na zamedzenie nepriaznivého stavu (preťaženosti súdov) v slovenskej justícii a v záujme odstránenia prieťahov v súdnych konaniach bude uplatňovať v rozpočte na rok 2009 a ďalšie roky zvýšenie počtu sudcov, čo predstavuje jedno z kardinálnych opatrení na odstránenie nepriaznivej situácie na súdoch a presadzovať zachovávanie  počtu zamestnancov aspoň na úrovni roku 2006. 

3.	STAV JUSTIČNEJ INFORMATIKY A ŠTATISTIKY

3.1.	Informačné systémy verejnej správy (ďalej len „ISVS“)

         V oblasti justície nastali výraznejšie zmeny v informačných systémov až v roku 2007.
Ide o nasledovné ISVS, ktoré prevádzkuje Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky:
V systéme „Súdny manažment – Podateľňa-registre“ boli vypracované v roku 2007 zmeny:
-	Dopracovanie modulu Došlá pošta a Spr – evidencia pošty prijatej súdom a evidencia Spr podaní
-	Vybudovanie centrálnej databázy na účely vytvorenia základného predpokladu na poskytovanie vybraných centrálnych služieb a presúvanie spisov medzi súdmi
-	Lustrácie v Sociálnej poisťovni – elektronické dotazy na Sociálnu poisťovňu a elektronické odpovede Sociálnej poisťovne na účely zrýchlenia súdneho konania v netrestných veciach
-	Prenos údajov a rozhodnutí medzi súdmi – s cieľom zabezpečiť elektronickú výmenu údajov pri presune spisu na iný súd (odvolanie)
-	Prepojenie s elektronickými službami obchodného registra na účely generovania sudcu a vyššieho súdneho úradníka a párovania poplatkov zo štátnej pokladnice
-	Nové súdy – v súlade s novelou zákona o súdoch bola pridaná funkcionalita prenosu spisov na súdy vzniknuté 1.januára 2008.

V ISVS Obchodný register boli vypracované  nasledovné prioritné zmeny:
-	Rozšírenie evidencie obchodného registra v zmysle platnej legislatívy: podnik zahraničnej osoby, organizačná zložka zahraničnej osoby, zavedenie EURO v imaní a vkladoch, zmena orgánu prideľujúceho IČO
-	Nová právna forma – európska spoločnosť a európske družstvo
-	Rozsiahla zmena rozsahu zapisovaných údajov pri konkurze
-	Zbierka listín – doplnenie zahraničných listín, zmena rozsahu zapisovaných údajov, vytvorenie centrálnej zbierky listín a replikácií s lokálnymi zbierkami listín, integrácia zbierky listín s elektronickými službami obchodného registra
-	Zmeny pre používateľov za účelom lepšej identifikácie zápisov.

       	V ISVS Súdno-trestná agenda bola v roku 2007 pridaná funkcionalita prenosu trestných spisov na nové súdy.

      	Ekonomický systém súdov nebol v roku 2007 predmetom zmien, situácia v oblasti informačných systémov pre vedenie ekonomických a personálnych agend je naďalej kritická, príprava projektu je naplánovaná na rok 2008 a realizácia na roky 2009 - 2011.

3.1.1.	Nové služby pre občanov

     	V roku 2007 sprístupnilo Ministerstvo spravodlivosti SR ako prevádzkovateľ ISVS súdov elektronické služby obchodného registra:
-	Návrh na zápis, zmenu a výmaz údajov v obchodnom registri
-	Žiadosť o poskytnutie výpisu z obchodného registra v elektronickej podobe
-	Žiadosť o poskytnutie výpisu z obchodného registra v tlačenej podobe
-	Žiadosť o uloženie listiny do zbierky listín
-	Žiadosť o vyhotovenie kópie listiny uloženej v zbierke listín v tlačenej podobe
-	Žiadosť o vyhotovenie kópie listiny uloženej v zbierke listín v elektronickej podobe
-	Žiadosť o vystavenie potvrdenia o tom, že listina nie je uložená v zbierke listín v el. podobe
-	Žiadosť o vystavenie potvrdenia o tom, že listina nie je uložená v zbierke listín v tlačenej podobe.

Všetky uvedené služby sú prístupné v súlade s platnou legislatívou prostredníctvom Ústredného portálu verejnej správy.

3.1.2.	Interné informačné systémy

       	Za účelom kontroly počtu neskončených vecí vedením rezortu a vedením súdov bol v roku 2007 vypracovaný intranetový portál, ktorý zobrazuje štatistiky neskončených vecí podľa súdov, agend a sudcov pričom je zohľadnený čas, kedy vec na súd prišla. Portál je v prevádzke od januára 2007.

Za účelom evidencie zmlúv bol vytvorený centrálny informačný systém na evidovanie zmlúv.

3.1.3.	Služby v prevádzke

V roku 2007 boli v prevádzke služby pre občanov:
-	Zverejňovanie pojednávaní súdov
-	Zverejňovanie súdnych rozhodnutí vo vybraných agendách
-	JASPI – právne predpisy a judikatúra, zoznam znalcov, tlmočníkov a prekladateľov
-	Internetové stránky rezortu
-	Zoznam správcov konkurzných podstát
-	Zoznam mediátorov

II.	Návrh Koncepcie ďalšieho rozvoja súdnictva v Slovenskej republike do roku 2010

1.	Východiská

Po roku 1989 prešlo slovenské súdnictvo  tromi etapami, a to
-	krízovou (približne v prvej polovici  90-ych rokov),
-	extenzifikačnou (približne v druhej polovici 90-ych rokov) a 
-	stagnačnou, ktorá bola označovaná ako reformná (približne v prvej polovici tohto desaťročia).

Krízová etapa bola spôsobená dramatickým personálnym úbytkom sudcov a nemožnosťou ich plnohodnotnej kvalitatívnej obmeny spôsobenou nízkou ponukou právnikov na pracovnom trhu. Podobne bola však zasiahnutá aj prokuratúra a polícia, pričom personálna nestabilita týchto dvoch zložiek sa negatívne prejavuje v kvalite trestného konania až do súčasnosti. Krízu tohto obdobia prehĺbil vysoký nárast počtu vecí (kým v roku 1990 došlo na súdy 162 000 vecí, v roku 1999 to už bolo 620 000 vecí).

Extenzifikačná etapa bola v zásade vyvolaná reformou vo verejnej správe, ktorej sa čiastočne prispôsobila aj súdna sústava. Došlo k vytvoreniu nových okresných a krajských súdov a zároveň sa naplnil počet sudcov na približne 1 200.

Stagnačná etapa bola navonok prezentovaná ako reformná z dôvodu politickej objednávky na reformy v každej oblasti riadenia štátu (dane, zdravotníctvo, dôchodkové zabezpečenie atď.). V súdnictve sa prejavila reštrikčnými  zásahmi do súdnej sústavy, ale aj masívnym zapojením výpočtovej techniky do súdnictva. V praxi však nepriniesla pozitívny dopad na zníženie tzv. reštančných vecí a preto je možné označiť ju za stagnačnú etapu.
Súbežne v každej etape vývoja slovenského súdnictva po roku 1989 pôsobili tri ďalšie faktory, ktoré je nevyhnutné brať do úvahy pri formulovaní východísk koncepcie stabilizácie súdnictva. 
Ide o 
a)	permanentné posilňovanie záruk sudcovskej nezávislosti, čím sa vytvoril súčasný právny status slovenského sudcu, ktorý je kompatibilný s právnym statusom sudcu v demokratickom, ale ešte nie celkom ekonomicky vyspelom štáte, čo sa prejavuje v niektorých nedostatkoch spojených s materiálnym zabezpečením činnosti sudcov a fungovaním súdov,
b)	zásadnú zmenu pozitívnoprávnej úpravy spojenú so zmenou štátneho režimu, ktorej však nezodpovedala zmena právnej filozofie, a tak na permanentné rozsiahle novely zákonov reagujú sudcovia ako ich pasívni užívatelia bez vytvorenia principiálnych základov sudcovskej tvorby práva ako základu právnej istoty v právnom štáte,
c)	zachovanie osvietenského rakúsko-uhorského modelu výkonu súdnictva ako osobitného druhu úradníckej činnosti, čo má na jednej strane za následok pravidelné politické rozhodnutia rozširujúce súdnu agendu vo forme prijímania osobitných zákonov, pričom na jej vyriešenie nie je nevyhnutný výkon súdnictva (napríklad obchodný register) a na druhej strane utužovanie práce sudcu ako úradníckej práce a neochoty zbavovať sa „súdenia“ v prospech vyšších súdnych úradníkov.

Reakciou na tieto východiská je stanovenie filozofického cieľa koncepcie stabilizácie súdnictva, ktorý nebude spočívať v zavádzaní reforiem za každú cenu, ale v zabezpečení práva na súdnu ochranu, ktorého obsah je zakotvený v Ústave Slovenskej republiky. Pri zabezpečovaní práva na súdnu ochranu sa vyskytujú v súčasnosti zásadné problémy (exaktne ich odhaľujú najmä rozhodnutia Ústavného súdu Slovenskej republiky a Európskeho súdu pre ľudské práva) na vyriešenie, ktorých je nevyhnutné prijať opatrenia ako základ koncepcie stabilizácie súdnictva. Pri ich prijímaní sa musia rešpektovať základné ciele práva na súdnu ochranu, a to
-	zákonné a spravodlivé súdne konanie a súdne rozhodnutie, 
-	predvídateľnosť súdneho rozhodnutia ako základ právnej istoty v právnom štáte, 
-	dosiahnutie spravodlivosti v primeranej lehote.

2.	Metódy

Pri odhaľovaní základných problémov súčasného slovenského súdnictva a navrhovaní opatrení na ich dlhodobé odstraňovanie je potrebné zvoliť primerané metódy. Skúsenosti z prijímania koncepčných materiálov v minulosti ukazujú, že je nevyhnutné zvoliť multimetodický prístup. Spoľahnutie sa len na jednu, či dve metódy môže znamenať jednostranný a skreslený pohľad na realitu. Príkladom môže byť „Analýza systému súdnictva“ vypracovaná v roku 2007  Centrom pre ekonomické a sociálne analýzy M.E.S.A.10, pri ktorej boli využité takmer výlučne matematicko-štatistické metódy. V reakcii na ňu sa Združenie sudcov Slovenska vo svojom stanovisku z 10. septembra 2007  opýtalo „či nesprávne závery v analýze možno pripísať iba neodbornosti a diletantizmu, alebo sa jedná o demagógiu“. Na druhej strane môže byť rovnako jednostranný aj pohľad sudcov na problémy slovenského súdnictva zvnútra súdneho systému bez objektivizovateľných ukazovateľov. 

Pri vytváraní Koncepcie stabilizácie súdnictva boli preto využité viaceré metódy analyzujúce súčasný stav slovenského súdnictva, jeho základné problémy a možnosti ich odstránenia. Išlo o metódy
-	heuristické, 
-	expertízne,
-	matematicko-štatistické a 
-	komparatívne. 

Základom pre heuristické metódy bola analýza rozhodnutí Ústavného súdu Slovenskej republiky, ktoré sa týkali sťažností namietajúcich porušenie práv pri výkone súdnictva. Druhým zdrojom boli potom rozhodnutia Európskeho súdu pre ľudské práva, ktoré sa týkali sťažností voči porušeniu práv slovenskými súdmi.

Pri expertíznych metódach sa využili výsledky odbornej spisby, ale aj dotazníkové metódy. Boli oslovené všetky sudcovské samosprávne inštitúcie okresných a krajských súdov a osobitne aj predsedovia týchto súdov, aby vymedzili tri základné problémy slovenského súdnictva a tri hlavné opatrenia na ich odstránenie. Ich vyhodnotenie je obsiahnuté v prílohe. S rovnakou požiadavkou boli oslovené aj všetky stavovské právnické inštitúcie (komory) a všetky právnické fakulty slovenských vysokých škôl, Akadémia Policajného zboru a Slovenská akadémia vied. Veľmi cenné boli aj stanoviská a názory generálneho prokurátora Slovenskej republiky a Ústavného súdu Slovenskej republiky. Oslovené boli aj všetky parlamentné politické strany, ktoré však svoj názor k tejto problematike nevyjadrili.

Pri matematicko-štatistických metódach sa využila štatistická báza ministerstva spravodlivosti ako aj metódy ich spracovania obsiahnuté vo vyššie uvádzanom dokumente „Analýza systému súdnictva“.

V rámci komparatívnych metód boli využité najmä skúsenosti a koncepčné materiály susedných krajín, kde súdnictvo vychádza z rakúsko-uhorského modelu. Predovšetkým boli využité rakúske skúsenosti s vyhodnocovaním pracovného zaťaženia sudcov a súdov z hľadiska dostupnosti a rozloženia ľudských zdrojov a ich výkonnosti. Inšpiratívnou bola aj Koncepcia stabilizácie justície vypracovaná českým ministerstvom spravodlivosti.

3.	Základné problémy slovenského súdnictva

Na základe vyššie uvedených metód boli vytipované tri základné problémy slovenského súdnictva, ku ktorých odstráneniu by mali byť prijaté opatrenia tvoriace podstatu Koncepcie stabilizácie súdnictva. Ide o
-	prieťahy v súdnom konaní,
-	nestabilitu právneho poriadku,
-	nedostatočnú kvalitu sudcov a súdnych rozhodnutí.
3.1.	Prieťahy v súdnom konaní

Najväčším problémom slovenského súdnictva je podľa všetkých metód dlhá čakacia doba na súdne rozhodnutie. Najvýraznejšie to dokumentujú štatistické údaje rozhodovania Európskeho súdu pre ľudské práva a Ústavného súdu Slovenskej republiky.

Z celkovo 379 sťažností, ktoré boli notifikované vláde Slovenskej republiky v období od 14. októbra 1994 do 30. júla 2007, Európsky súd pre ľudské práva rozhodol v neprospech Slovenskej republiky (konštatoval porušenie práv chránených Dohovorom na ochranu ľudských práv a základných slobôd) v 124 prípadoch. Z týchto prípadov sa 96 rozsudkov týkalo porušenia článku 6 ods. 1 Dohovoru na ochranu ľudských práv a základných slobôd zaručujúceho právo na spravodlivé súdne konanie, pričom až v 85 prípadoch Európsky súd pre ľudské práva konštatoval porušenie práva na prerokovania veci v primeranej lehote.

Najviac porušovaným článkom Ústavy Slovenskej republiky v zmysle rozhodnutí Ústavného súdu Slovenskej republiky je článok 48 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky garantujúci právo na prerokovanie súdnej veci bez zbytočných prieťahov. Ústavný súd Slovenskej republiky v roku 2004 rozhodol v 392 prípadoch o porušení práva postupom všeobecných súdov, z čoho sa 342 rozhodnutí týkalo zbytočných prieťahov v súdnom konaní. V roku 2005 to bolo 461 rozhodnutí a 404 z nich sa týkalo porušenia práva na bezprieťahové súdne konanie. V roku 2006 bolo rozhodnuté o porušení práva postupom všeobecných súdov v 441 prípadoch, pričom porušenie práva na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov bolo konštatované až v 339 prípadoch. V rokoch 2004 až 2006 Ústavný súd Slovenskej republiky priznal na primeranom finančnom zadosťučinení 61 719 000,– Sk, pričom výška finančného zadosťučinenia má stúpajúcu tendenciu a v roku 2006 dosiahla priemernú sumu 50 000,– Sk (v roku 2004 to bolo len okolo 10 000,– Sk). Je to dôsledok rozhodovacej praxe Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý opakovane vyhlásil za prijateľné sťažnosti podané proti Slovenskej republike z dôvodu, že Ústavný súd Slovenskej republiky priznal sťažovateľom za zistené prieťahy v konaní neprimerane nízke sumy primeraného finančného zadosťučinenia. V týchto prípadoch Európsky súd pre ľudské práva následne dospel k záveru o porušení článku 6 ods. 1 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a priznal sťažovateľom z tohto titulu ďalšie spravodlivé zadosťučinenie.

Z hľadiska príčin vzniku prieťahov v súdnom konaní je značná časť spôsobená subjektívnym zavinením sudcu. Aj pri konštatovaní subjektívneho zavinenia treba však zohľadniť podmienky, v ktorých sa súdnictvo na Slovensku vykonáva a prijať opatrenia na odstránenie príčin spôsobujúcich prieťahy v súdnom konaní.

Z odôvodnení rozhodnutí Európskeho súdu pre ľudské práva, Ústavného súdu Slovenskej republiky, názorov sudcov a ostatných právnych expertov je možné medzi najvážnejšie príčiny vzniku prieťahov v súdnom konaní (bez poradia dôležitosti) zaradiť 
-	veľký počet reštančných vecí ako pozostatok nahromadenia súdnych sporov v minulosti (spôsobený najmä neadekvátnou reakciou na zvyšovanie zaťaženosti súdov vzniknutou napríklad aplikáciou rehabilitačných a reštitučných zákonov, zrušením druhej vlny kupónovej privatizácie), ktoré v súčasnosti predstavujú takmer 100 000 vecí,
-	pracovnú preťaženosť sudcov (za hlavný problém v súčasnosti ju považujú predovšetkým sudcovia),
-	nestabilitu právneho poriadku,
-	nedostatočné materiálno-technické zabezpečenie súdov, najmä z pohľadu zavádzania výpočtovej techniky do praxe,
-	nerovnomerné personálne obsadenie súdov a osobitne značná fluktuácia administratívnych zamestnancov,
-	neefektívne riešenie nečinnosti účastníkov konania a osobitne znalcov. 

3.2.	Nestabilita právneho poriadku

Nestabilita právneho poriadku je považovaná za problém výkonu súdnictva sudcami, právnymi expertmi, ale je aj všeobecne problémom efektívnosti riadenia spoločnosti.

V dopade na výkon súdnictva sa nestabilita právneho poriadku chápe nielen ako časté a neprehľadné zmeny hmotnoprávnej úpravy, ale a to predovšetkým, ako zmeny priamo zasahujúce  súdny systém, jeho organizáciu a chod. Nezafixovanosť súdnej sústavy vnáša do súdneho systému permanentnú improvizáciu a po každej zmene určité spomalenie chodu súdnictva. Časté zmeny procesných predpisov zasa dezorientáciu a neistotu. Kazuistické chápanie súdnoprocesných noriem spôsobuje na  jednej strane zvýšenie pravdepodobnosti používania opravných prostriedkov z dôvodu procesných pochybení a na druhej strane uberá sudcovi na profesnom sebavedomí. Procesný poriadok  sa chápe ako úradnícky sprievodca (tzv. „kuchárka“), pričom by mal predovšetkým zachytávať súdnoprocesné práva účastníkov konania. 

Zmeny základných kódexov by mali kopírovať zmeny štátneho režimu a nie politickú príležitosť okamihu. Problémom najmä súkromnoprávnych kódexov je ich podrobnosť. Namiesto princípov predpisujú podrobne konanie súkromných osôb. Takýto spôsob tvorby základných zákonov súkromného práva potom celkom pochopiteľne prináša aj časté zmeny kódexov. Čím viac ustanovení tým väčšia pravdepodobnosť ich ďalších zmien. Stabilitu právneho prostredia v súčasných demokratických štátoch prináša najmä sudcovská tvorba práva. Problémom slovenského súdnictva je, že sudcovia na jednej strane  kritizujú nestabilitu právneho poriadku a na druhej strane k nej prispievajú nerešpektovaním princípu právnej istoty založenej na rovnakom postupe v obdobných prípadoch. 

3.3.	Kvalita sudcov a súdnych rozhodnutí

Kvalita sudcov a ich rozhodnutí je citlivo vnímaná najmä právnickou obcou a je vyjadrená aj v permanentne nízkej dôvere verejnosti k súdnictvu. V stanovisku Fakulty práva Janka Jesenského Vysokej školy Vyšegrádu Sládkovičovo sa uvádza, že „prvým problémom justície je personálna kvalita sudcov v tom najširšom ponímaní, vrátane ich ľudských vlastností a ich vnútorného hodnotového systému“. Nedostatky v kvalite súdnych rozhodnutí štatisticky dokumentujú zrušené, resp. zmenené súdne rozhodnutia v rámci opravných prostriedkov. Vypovedaciu schopnosť v tomto smere majú aj disciplinárne konania voči sudcom. Pochopiteľne, že tieto ukazovatele nemožno preceňovať a ani zovšeobecňovať, napriek tomu sú signálom, že ide o problém slovenského súdnictva. Jeho príčiny sú v krízovej etape nášho súdnictva po roku 1989, ale aj v rezervách v oblasti vzdelávania a prípravy na sudcovské povolanie. 

4. 		Návrh opatrení

V záujme odstránenia najvážnejších problémov slovenského súdnictva alebo aspoň obmedzenia ich negatívneho pôsobenia je potrebné prijať viaceré opatrenia, z ktorých mnohé sa netýkajú len právomocí štátnej správy súdnictva, ale majú povahu dlhodobého politického konsenzu. Pri jeho hľadaní bude potrebné nájsť dostatok politickej odvahy a apolitického prístupu k súdnictvu, pričom súdnu moc treba chápať ako samostatnú a nezávislú verejnú moc, do ktorej by mali iné verejné moci (zákonodarná moc rovnako ako aj výkonná moc) zasahovať len v obmedzenej miere a v záujme uľahčiť výkon súdnictva a nie ho sťažiť alebo inak negatívne ovplyvniť. Politický konsenzus sa osobitne týka otázok spojených so stabilitou právneho poriadku, pričom najmä v súkromnoprávnej oblasti by sa mali dlhodobo favorizovať právne princípy pred kazuistickou legislatívnou úpravou.

4.1.	Opatrenia k zníženiu prieťahov v súdnom konaní

Jednou z rozhodujúcich príčin vzniku prieťahov v súdnom konaní je neprimerane veľký pomer reštančných vecí v slovenskom súdnictve. Analýza systému súdnictva vypracovaná M.E.S.A.10  korelačnou metódou odhadla, že pri zachovaní tempa znižovania počtu reštančných vecí z roku 2006 „problém nahromadených nevybavených agiend občianskoprávnych vecí by bol odstránený v priebehu siedmych rokov“. Za takú dlhú dobu však môže dôjsť k vzniku ďalších prieťahov v súdnych konaniach, čo problém nevyrieši, ale len prehĺbi. Treba sa prikloniť k stanovisku Združenia sudcov Slovenska, ktoré uvádza, že  „... sa situácia v súdnictve stala mimoriadnou, a mimoriadne situácie si vyžadujú mimoriadne riešenia. Tým je v prvom rade zvýšenie počtu sudcov ...“.

Prvým a zásadným krokom k odstráneniu problému prieťahov v súdnom konaní je preto mimoriadne zvýšenie počtu sudcov najmenej o 200 v priebehu volebného obdobia 2006 - 2010. K tomuto kroku vedú ministerstvo aj dve ďalšie skutočnosti. Prvou je postoj Výboru ministrov Rady Európy, ktorý vyzýva Slovenskú republiku v súvislosti s neustálym vysokým počtom sťažností na prieťahy v konaní, aby zaviedlo na vnútroštátnej úrovni aj ďalšie opatrenia všeobecného charakteru. Za takéto všeobecné opatrenie by bolo možné považovať rozhodnutie o jednorázovom zvýšení počtu sudcov v Slovenskej republike, ktoré by mohlo vo výraznej miere prispieť k riešeniu problémov v súdnych konaniach.  Tomu by malo zodpovedať aj vytvorenie materiálnych podmienok umožňujúcich sudcovi pojednávať viac ako dva dni v týždni.

Druhou skutočnosťou sú nemalé náklady zo štátneho rozpočtu uhrádzané vo forme primeraného finančného zadosťučinenia za prieťahy v súdnom konaní (v roku 2006 len na základe rozhodnutí Ústavného súdu Slovenskej republiky bolo zo štátneho rozpočtu uhradených 25 660 000,– Sk), ktorých výška má stále rastúcu tendenciu. V konečnom dôsledku by náklady zo štátneho rozpočtu na mzdy nových sudcov boli nižšie ako finančné záväzky, ktoré budú štátu neustále vznikať, ak sa neodstráni príčina konštantného porušovania práva na prerokovanie veci v primeranej lehote zo strany súdov v Slovenskej republike.

Mimoriadnosť jednorázového zvýšenia počtu sudcov by sa mala odraziť v neskoršom období, kedy by sa počet sudcov prirodzeným úbytkom dostal na úroveň potrebnú na zabezpečenie bezprieťahového súdneho konania. K tomu bude potrebné zaviesť tzv. rakúsky model sledovania pracovnej zaťaženosti sudcov a optimálneho rozloženia ľudských zdrojov v súdnom systéme Slovenskej republiky. Cieľom tohto modelu bude po prvé vytvorenie porovnateľných pracovných podmienok na slovenských súdoch a po druhé vytvorenie objektívnych kritérií merateľnosti práce sudcov, od ktorých by sa potom odvodzoval potrebný počet sudcov a naň by boli naviazané aj každoročné nároky na štátny rozpočet. Prvé zistenia pri skúšaní tohto modelu totiž poukázali na nerovnomerné rozloženie ľudských zdrojov v rámci republiky.

Problémom v súvislosti so zamestnancami súdov je ich veľká fluktuácia spôsobená v rozhodujúcej miere ich nedostatočným finančným ohodnotením. Ministerstvo spravodlivosti bude preto presadzovať zvýšenie platov zamestnancov súdov.

Ďalšou príčinou vzniku prieťahov v súdnom konaní je podľa názorov sudcov nedostatočné materiálno-technické zabezpečenie súdov a osobitne z pohľadu využívania možností informačných systémov a výpočtovej techniky. Ministerstvo spravodlivosti bude preto pokračovať 
-	vo zvyšovaní kapacity a zlepšovaní služieb vnútrorezortnej siete (WAN), ktorá je postavená na technológii MPLS,
-	v zlepšovaní prvej celorezortnej aplikácie Podateľňa - registre v rámci projektu Súdny manažment,
-	vo výmene údajov na medzirezortnej úrovni, ktorej cieľom je zabezpečenie elektronickej výmeny spisov medzi rezortmi,
-	v realizácii poslednej etapy elektronickej komunikácie v rámci obchodného registra,
-	v projekte Pojednávacie miestnosti, ktorého aplikácie zabezpečia zvukový záznam zo súdneho pojednávania a ich automatizovaného prepisu,
-	v budovaní bezpečnostných opatrení v rámci existujúcich informačných systémov,
-	vo vybudovaní informačného systému pre personálne a ekonomické agendy,
-	v školeniach pre sudcov a administratívnych zamestnancov súdov v oblasti využívania výpočtovej techniky a informačných technológií.

Z rozhodnutí Európskeho súdu pre ľudské práva a Ústavného súdu Slovenskej republiky vyplýva, že značná časť prieťahov v súdnom konaní vzniká v súvislosti so zabezpečovaním znaleckého dokazovania, a to aj vinou sudcov, ktorí nedostatočne formulujú otázky znalcom a tiež neprijímaním opatrení v podobe ukladania poriadkových pokút. Ministerstvo spravodlivosti preto prijme opatrenia na zefektívnenie súdneho procesu vo vzťahu k nečinnosti znalcov a účastníkov súdneho konania.

V úpravách Občianskeho súdneho poriadku sa zameria na podstatné zjednodušenie súdneho procesu. Úlohou súdneho procesu je aplikácia hmotnoprávnych noriem a tomuto musia slúžiť procesné normy. Tak ako je sudcovská nezávislosť len prostriedkom k dosiahnutiu cieľa v podobe nestranného súdenia, tak aj účelom súdneho konania je zistenie skutkového stavu, pričom v občianskom súdnom konaní by malo byť upustené od úzkostlivého dodržiavania princípu materiálnej povahy ako pozostatku z obdobia totalitného štátu. V praxi sa však dodržiavanie súdnoprocesných pravidiel pokladá často za cieľ (či samotnú podstatu súdenia) a potom uniká skutočný zmysel výkonu súdnictva. 

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky už predložilo do legislatívneho procesu návrh tzv. veľkej novely Občianskeho súdneho poriadku a ďalších predpisov. Predkladaná novela Občianskeho súdneho poriadku je dôležitá v rámci prípravy nového procesného kódexu, ktorý by mal nadväzovať na nový Občiansky zákonník pripravovaný v súlade s Rámcovým plánom legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2010. Nadobudnutie účinnosti navrhovanej úpravy sa predpokladá na 1. január 2009. Jedným  z hlavných cieľov navrhovanej novely je zrýchlenie konania a odstránenie zbytočných prieťahov najmä
•	rozšírením skráteného konania na plnenie nielen peňažnej povinnosti, a to aj novými inštitútmi akým je rozkaz na plnenie, 
•	upravením jasných pravidiel postupu odvolacieho súdu pri preskúmavaní rozsudku súdu prvého stupňa,
•	zavedením tzv. revízneho princípu do dovolacieho konania, podľa ktorého by dovolací súd definitívne ukončil prípad bez zrušenia rozsudku a vrátenia veci na ďalšie konanie,
•	zjednodušením dedičského konania a odbúraním početného posúvania spisu medzi notárom a súdom,
•	zavedením elektronickej komunikácie medzi súdom a účastníkom konania,
•	v najzávažnejších prípadoch, kedy hrozí nenapraviteľná ujma, poskytnutím maximálne rýchlej ochrany predbežným opatrením, 
•	umožnením sudcom praktickým, rýchlym rozhodnutím spravodlivo usporiadať veci účastníkov konania, 
•	zavedením konania o veciach s nízkou hodnotou sporu (tzv. drobné spory), čím sa po vzore Nariadenia EP a Rady (ES) č. 861/2007 z 11. júla 2007, ktorým sa ustanovuje Európske konanie vo veciach s nízkou hodnotou sporu (tzv. drobné spory), urýchli konanie v týchto veciach, 
•	posilnením ochrany spotrebiteľa v sporoch vyplývajúcich zo spotrebiteľských zmlúv najmä v situácií, ak zmluva obsahuje neprijateľné podmienky.

Popri komplikovanom súdnom procese je ďalším prežitkom z rakúsko-uhorských čias metodika písania súdnych rozhodnutí. Sudca vynakladá neprimerane veľký čas na detailné popisovanie priebehu dokazovania v odôvodnení rozsudku. Tým nepochybne uľahčí prácu odvolaciemu súdu, ale pre účastníka konania, ktorý spravidla detailne pozná priebeh konania nepovie nič. Naopak samotné zdôvodnenie rozhodnutia je v mnohých rozsudkoch nepreskúmateľné.  

Ministerstvo spravodlivosti sa zameria na optimalizáciu vnútornej organizácie chodu súdu. Predovšetkým posilní postavenie predsedu súdu a umožní uplatňovanie individuálnej zodpovednosti za nedostatky v činnosti ním riadeného súdu. Samosprávne kolektívne orgány budú mať predovšetkým konzultatívnu právomoc vzhľadom na absenciu osobnej zodpovednosti pri riadení súdu. Prehodnotí sa aj inštitút rozvrhu práce z pohľadu jeho spružnenia tak, aby umožňoval presun novej agendy na iného sudcu v prípade, keď je to potrebné v záujme rovnomerného zaťaženia sudcov. Ďalej by sa ako kritérium rozdeľovania súdnej agendy mala zohľadniť aj obtiažnosť veci tak, aby skutkovo a právne zložité veci neboli prideľované začínajúcim, menej skúseným sudcom a naopak. Rozvrh práce musí zohľadňovať aj špecializáciu sudcov, ktorá bude v budúcnosti preferovaná.

K zníženiu počtu súdnych sporov  veľmi nepomohli inštitúty rozhodcovského konania a mediácie. Ministerstvo spravodlivosti prehodnotí efektívnosť týchto inštitútov jednak z pohľadu možnosti zavedenia obligatórnosti týchto inštitútov (s dopadom na nevyhnutné procesné záruky nestrannosti rozhodcovského konania) a jednak možnosti vecného rozšírenia rozhodcovského konania (napríklad o rozhodovanie pracovných sporov).

4.2.	Opatrenia k stabilite právneho poriadku

Obsah, rozsah a plnenie opatrení na zníženie prieťahov v súdnom konaní je z veľkej časti v právomoci ministerstva spravodlivosti. Opatrenia vedúce k stabilite právneho poriadku závisia v rozhodujúcej miere od politického konsenzu. Nie je možné obmedzovať výkon reprezentatívneho mandátu v zastupiteľskej demokracii ani v záujme zachovania stability právneho poriadku. Jedinou možnosťou obmedzenia zákonodarnej voľnosti je ústava. Na jej prijatie je však potrebná širšia politická vôľa, ktorá by Koncepciu stabilizácie súdnictva naplnila reálnym obsahom.

Stabilitu súdneho systému možno dosiahnuť širokou politickou dohodou na úprave Ústavy Slovenskej republiky, ktorej obsahom by bolo ustanovenie, že každá zmena súdnej sústavy bude možná len na základe prijatia ústavného zákona a základná sústava súdov by bola priamo obsiahnutá v texte ústavy.

Stabilitu právneho poriadku by bolo možné dosiahnuť po vzore niektorých románskych krajín zavedením novej kategórie zákonov tzv. organických zákonov. Týmito zákonmi by boli základné kódexy (Trestný zákon, Občiansky zákonník, Obchodný zákonník, Zákonník práce, Zákon o rodine), ktorých prijatie, či zmena by podliehala osobitnému legislatívnemu postupu, najmä z pohľadu potreby vyššieho kvóra potrebného na prijatie organického zákona v porovnaní s obyčajným zákonom.

Stabilitu právneho prostredia by bolo možné dosiahnuť aj zmeneným prístupom k sudcovskej tvorbe práva, a to predovšetkým samotnými sudcami, pretože jej právne zakotvenie je už obsiahnuté v konštantnej judikatúre Ústavného súdu Slovenskej republiky. Ministerstvo spravodlivosti vytvorí predpoklady, aby sudcovia a celá verejnosť mala prístup k súdnym precedensom ako prameňom práva. To sa týka súdnych precedensov nadštátnych súdov i slovenských súdov v prepojení na konkrétne ustanovenia právnych predpisov.

 4.3. 	Opatrenia v oblasti kvality sudcov a súdnych rozhodnutí

Pri opatreniach v tejto oblasti je potrebné rešpektovať princíp sudcovskej nezávislosti, ktorý však nepôsobí absolútne a jeho výrazným korektívom by mala byť požiadavka otvorenosti súdneho systému k potrebám spoločnosti. Sudcovia sú ústavní činitelia a výkon súdnictva je výkonom verejnej moci a preto verejnosť oprávnene očakáva adekvátnu kvalitu tejto štátnej služby.

Zásadné opatrenia je potrebné vykonať už v príprave na výkon sudcovského povolania. Predovšetkým je žiadúce oživiť utlmený inštitút justičného čakateľa a naviazať na pozitívne skúsenosti s jeho fungovaním v nedávnej minulosti. Výber do funkcie justičného čakateľa bude otvorený pre všetkých, vrátane najúspešnejších vyšších súdnych úradníkov. Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky predložilo do legislatívneho procesu návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon   č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov a o zmene a doplnení niektorých zákonov, v rámci ktorého sa navrhuje obnovenie činnosti justičných čakateľov. Vychádza sa z požiadavky, aby každý občan, ktorý sa uchádza o funkciu sudcu musel povinne vykonávať činnosť justičného čakateľa v trvaní 3 rokov (tzv. prípravná prax) s určitými výnimkami pre vyšších súdnych úradníkov,  a to v záujme kvalitnej ako odbornej, tak aj praktickej prípravy na výkon funkcie sudcu. Z hľadiska kreovanie funkcie justičného čakateľa nebude potrebné vykonať žiadne vecné zmeny v platnej právnej úprave, keďže justičný čakateľ je zamestnancom súdu v štátnej službe, a preto sa na neho vzťahuje zákon č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o štátnej službe“). Miesto justičného čakateľa sa navrhuje obsadzovať štandardným výberovým konaním podľa zákona o štátnej službe. Vzdelávanie justičných čakateľov bude garantovať Justičná akadémia a príslušný krajský súd. Z hľadiska priebehu prípravnej praxe možno uviesť, že každému justičnému čakateľovi bude pridelený sudca – školiteľ, pričom sa navrhuje umožniť mu vykonávať úkony prináležiace súdnym úradníkom. Prípravná prax justičného čakateľa bude zavŕšená justičnou skúškou, táto povinnosť nebude platiť pre tých justičných čakateľov, ktorí už v minulosti úspešne vykonali odbornú justičnú skúšku.

Vznik Súdnej rady Slovenskej republiky ako politického nezávislého orgánu sudcovskej legitimity znovu otvára aj otázku o možnosti zavedenia inštitútu dočasného sudcovského mandátu. Jeho zrušenie bolo motivované obavou ohrozenia sudcovskej nezávislosti sudcov „na skúšku“, avšak práve zriadením Súdnej rady Slovenskej republiky táto obava stráca na význame a dočasný sudcovský mandát obnovovaný Súdnou radou Slovenskej republiky opodstatneným.

Dôležité zmeny je potrebné urobiť aj v rámci vzdelávania sudcov, a to
-	dôsledným sledovaním plnenia zákonnej povinnosti sudcu vzdelávať sa, a to aj počas pracovnej doby,
-	otvorením Justičnej akadémie najnovším poznatkom aj z mimojustičného prostredia,
-	obsahovou zmenou vzdelávania sudcov s dôrazom na rast jeho osobnosti,
-	podmienením kariérneho postupu aktívnou účasťou sudcu na  rezortných aj mimorezortných systémoch vzdelávania, pričom podmienkou pre pôsobenie na Najvyššom súde Slovenskej republiky by malo byť úplné vysokoškolské vzdelanie a predchádzajúca stáž v prípade, ak by išlo o sudcov krajských súdov.

Na zvýšenie kvality súdnych rozhodnutí bude využitý inštitút vnútornej revízie súdov, ktorý sa uvádza do praxe. Výsledky prvých vnútorných revízií na niektorých súdoch poukazujú na značnú nejednotnosť pri ich vykonávaní a spracovávaní zistených dát. V záujme ich zjednotenia ministerstvo spravodlivosti vypracuje príručku pre vnútornú revíziu, ktorá bude vodítkom pre vizitátorov tak pri vykonávaní revízií, ako aj pri spracovávaní získaných dát a vyhotovovaní správy z vnútornej revízie. Vnútorná revízia súdov by nemala byť len formálna, ale mala by sa premietnuť do vyvodzovania osobnej zodpovednosti sudcov za zistené nedostatky v kvalite ich rozhodovacej činnosti. V tejto súvislosti by sa mala vytvoriť ústavná možnosť odvolania sudcu z funkcie pre dlhodobé a opakované neuspokojivé plnenie jeho zákonných povinností ako krajného prostriedku vyvodenia jeho osobnej zodpovednosti za zistené nedostatky v kvalite rozhodovacej činnosti, ktoré zväčša nie je možné (a neraz ani vhodné) riešiť formou disciplinárneho rozhodnutia.