Title: Spoločná obchodná politika
Author: Petrovicova
Last saved by: jost
Company: MH SR

Zhodnotenie vplyvu uplatňovania 
spoločnej obchodnej politiky EÚ na SR

1.	Úvod
2.	Mnohostranný obchod
2.1.	Rozvojová agenda z Dohy (DDA)
2.2.	Prístupový proces do WTO
2.3.	Spory vo WTO
2.4.	OECD, OSN a ostatné medzinárodné inštitúcie
3.	Odvetvové otázky
3.1.	Textil
3.2.	Oceľ
3.3.	Práva duševného vlastníctva
3.4.	Komoditné dohody
4.	Obchodno-politické nástroje
4.1.	Nástroje na ochranu obchodu (TDI)
4.2.	Systém autonómnych colných suspenzií a colných kvót
4.3.	Všeobecný systém colných preferencií (GSP)
5.	Bilaterálny obchod
5.1.	Európa
5.2.	EZVO a EHP
5.3.	Severná Amerika
5.4.	Latinská Amerika
5.5.	Ázia a Austrália
5.6.	Afrika, Karibská oblasť a  Pacifik
5.7.	Stredomorská oblasť a Blízky východ
6.	Tematické otázky
6.1.	Technické prekážky obchodu
6.2.	Sanitárne a fytosanitárne opatrenia
6.3.	Exportné úvery a garancie
6.4.	Databáza prístupu na trh
6.5.	Kontroly exportu tovarov a technológii  dvojakého použitia
7.	Záver

1.	Úvod
Slovenská republika začala vstupom do EÚ uplatňovať princípy spoločnej obchodnej politiky. Legislatívnym základom spoločnej obchodnej politiky Európskej únie sú články 131 a 133 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev, ktoré boli spresnené Amsterdamskou zmluvou a následne Zmluvou z Nice. Spoločná obchodná politika sa zakladá na jednotných zásadách, hlavne pokiaľ ide o úpravy colných sadzieb, uzatváranie colných a obchodných dohôd, zjednocovanie liberalizačných opatrení, vývoznej politiky a obchodných ochranných opatrení, akými sú napr. opatrenia pre prípad dumpingu alebo subvencovania. Článok 133 Zmluvy o EÚ udeľuje Európskej komisii kompetenciu pri vytváraní, formulovaní stratégie a realizácii spoločnej obchodnej politiky EÚ pokrývajúcej vykonávanie obchodných dohôd v rámci WTO, dohôd s regionálnymi združeniami, ale  aj s jednotlivými krajinami, ktoré nie sú členmi EÚ.
Pri rozhodovaní o aktuálnych obchodných otázkach EÚ zohráva dôležitú úlohu Výbor 133, poradný výbor Rady EÚ pre vonkajšie vzťahy, zodpovedný za multilaterálne obchodné záležitosti, ktoré sa vzťahujú na aplikáciu pravidiel WTO a prípravu negociačných pozícií, na zasadnutí ktorého sa zúčastňujú národní experti jednotlivých členských krajín EÚ. Týmto spôsobom majú jednotlivé členské krajiny EÚ možnosť vyjadriť svoje stanoviská k prerokovávanej problematike WTO, presadiť a obhájiť národnú pozíciu v súlade so svojimi obchodnými záujmami a ovplyvniť tak smerovanie spoločnej obchodnej politiky EÚ. 
Cieľom predkladaného materiálu je informovať o zapojení SR do jednotlivých oblastí SOP, vyhodnotiť účinky uplatňovania SOP na obchodnú bilanciu SR a konkurencieschopnosť ekonomiky.   
2.	Mnohostranný obchod
2.1.	Rozvojová agenda z Dohy (DDA)
Na pôde Svetovej obchodnej organizácie WTO prebiehajú multilaterálne obchodné rokovania o ďalšej liberalizácii obchodu, ktoré boli iniciované na ministerskej konferencii WTO v Dohe v novembri 2001. Tieto rokovania pokrývajú napr. poľnohospodárske, priemyselné výrobky, služby, duševné vlastníctvo, uľahčovanie obchodu, rozvojové aspekty, úpravu pravidiel WTO (antidumpingové a vyrovnávacie opatrenia, regionálne obchodné dohody, riešenie sporov). Napriek rozsiahlym a intenzívnym rokovaniam sa vzhľadom na zásadne rozdielne stanoviská jednotlivých členských krajín WTO dosiaľ nepodarilo dospieť ku konsenzu o jednotlivých aspektoch ďalšej liberalizácie (hlavne v oblasti poľnohospodárskych a nepoľnohospodárskych výrobkov).
V dňoch 13. - 18. decembra 2005 sa v Hongkongu uskutoční VI. Ministerská konferencia WTO, na ktorej sa zúčastní všetkých 148 členských krajín WTO. Na ministerskom stretnutí dôjde k zhodnoteniu aktuálneho stavu súčasného kola rokovaní o liberalizácii obchodu. Tiež sa očakáva, že členské krajiny WTO odsúhlasia čiastočné, avšak konkrétne elementy ďalšej liberalizácie medzinárodného obchodu. Cieľom ministerskej konferencie v Hongkongu je odsúhlasiť ďalší postup pre naplnenie mandátu prijatého v Dohe.
Slovenská republika sa aktívne zúčastňuje všetkých najdôležitejších rokovaní v jednotlivých oblastiach vo WTO v Ženeve. V rámci spoločnej obchodnej politiky EÚ však SR rovnako ako ostatné členské krajiny EÚ nevystupuje na pôde WTO samostatne, nakoľko stanoviská členských krajín EÚ na rokovaniach predkladá EK. SR ako ostatné členské krajiny EÚ sa podieľa na vypracovávaní stanovísk, materiálov a rôznych podkladov pre jednotlivé oblasti rozvojovej agendy z Dohy DDA. Rokovania k týmto problematikám sa uskutočňujú v Bruseli na rôznych úrovniach. Jednak sú to zasadnutia pravidelných špecializovaných pracovných skupín, stretnutia expertov či ad hoc zasadnutia odborníkov k vybraným problematikám. Ďalej sa problematikou mnohostranných obchodných rokovaní zaoberá na svojich zasadnutiach Výbor 133 a to na úrovni titulárov, zástupcov, či expertov (služby, oceľ, textil). V prípade nutnosti je problematika prerokovaná aj na vyšších úrovniach, ako je Výbor stálych zástupcov COREPER 1 a 2, či Rada pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy GAERC. V rámci uvedených materiálov SR predkladá a snaží sa obhájiť a presadiť svoje záujmy tak, aby boli zapracované v spoločnom stanovisku, ktoré potom EK prezentuje na rokovaniach vo WTO v Ženeve. Pred samotnou prezentáciou tohto spoločného stanoviska EÚ sa konajú aj v Ženeve koordinačné zasadnutia členských krajín EÚ za účelom výmeny názorov, koordinácie a poskytnutia informácií o hlavných problémoch.   
Dňa 30. novembra 2005 vláda SR prerokovala a schválila materiál „Zásady postupu delegácie SR na VI. Ministerskej konferencii WTO, ktorá sa uskutoční v dňoch 13.-18. decembra 2005 v Hongkongu v Číne“, v ktorom boli problematiky prerokovávania v rámci WTO podrobnejšie rozpracované. 

2.2.	Prístupový proces do WTO
Vstupom krajiny do WTO sa zvyšuje stabilita, predvídateľnosť a transparentnosť obchodných vzťahov s touto krajinou, dochádza k otvoreniu obchodnopolitického režimu danej krajiny a k aplikácii prísnych pravidiel WTO. WTO má v súčasnosti 148 členov a  29 krajín sa uchádza o členstvo (napr. Ruská federácia, Ukrajina, Bielorusko, Saudská Arábia, Vietnam, Srbsko, Čierna hora, Bosna a Hercegovina). Na multilaterálnych a bilaterálnych rokovaniach dochádza k skúmaniu všetkých aspektov obchodného a právneho režimu kandidátskych krajín a podmienok vstupu. Na základe posledného vývoja  a dosiahnutých výsledkov v prístupových rokovaniach má šancu vstúpiť do WTO pred konaním Ministerskej konferencie v Hongkongu Saudská Arábia a Tonga a v roku 2006 pravdepodobne Vietnam, Rusko a Ukrajina.
V nadväznosti na vstup SR do EÚ informuje SR Európsku komisiu o svojich prioritách a požiadavkách voči pristupujúcim krajinám, ktorá tieto požiadavky integruje spolu s požiadavkami ostatných členských krajín EÚ do spoločnej pozície EÚ. SR sa v rámci prístupových rokovaní zaujíma predovšetkým o dôležitejších obchodných partnerov (Rusko, Ukrajina, Bielorusko, Vietnam, Srbsko, Čierna hora, Bosna a Hercegovina, Saudská Arábia). SR súčasne zdôrazňuje potrebu urýchlenia prístupového procesu najmenej rozvinutých krajín do WTO.
2.3.	Spory vo WTO
V rámci WTO bolo ku koncu roka 2004 prerokovávaných 324 rôznych sporov. EÚ bola zainteresovaná v 23 sporoch (v 14 prípadoch ako žalujúca a v 9 ako žalovaná strana). V súčasnosti je EÚ v obchodných sporoch s 9 obchodnými partnermi (USA, Južná Kórea, Kanada, Brazília, Austrália, Argentína, India, Thajsko a Mexiko). Medzi hlavné spory patria spory s USA týkajúce sa antidumpingových, antisubvenčných, ochranných opatrení, geneticky modifikovaných organizmov, hormónov, dotácie na výrobu lietadiel a zemepisné označenia. Okrem toho je EÚ v spoločnom arbitrážnom konaní s 9 krajinami Latinskej Ameriky týkajúcim sa  nového režimu EÚ na dovoz banánov, ktorý zvýhodňuje dovozy banánov z krajín ACP (Afrika, Karibik, Pacifik). EK v tejto oblasti pravidelne komunikuje s členskými krajinami EÚ prostredníctvom Výboru 133 a poľnohospodárskych pracovných skupín. Tieto zasadnutia sú sprevádzané koordinačnými stretnutiami v Ženeve.
Na základe doterajších skúseností s fungovaním mechanizmu urovnávania sporov prebiehajú aj rokovania o úpravách pravidiel na riešenie sporov. Bolo predložených množstvo návrhov, ktoré sa týkajú prakticky všetkých etáp riešenia sporov (zriaďovanie panelu na posudzovanie sporu, lehoty na vynesenie rozhodnutia, procesné otázky, arbitrážne konanie). V súčasnosti je potrebné, aby krajiny našli kompromisné riešenie a vypracovali zoznam zmien existujúceho Dohovoru o riešení sporov.

2.4.	OECD, OSN a ostatné medzinárodné inštitúcie 
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD)
SR ako člen OECD uznáva  princípy trhovej ekonomiky, pluralitnej demokracie a rešpektuje ľudské práva. Cieľmi OECD je dosiahnuť čo najvyšší trvalo-udržateľný hospodársky rast a zamestnanosť, zvýšenie životnej úrovne v členských štátoch pri zachovaní finančnej rovnováhy, s úmyslom prispieť k rozvoju svetového hospodárstva, napomáhať zdravému hospodárskemu rastu v členských i nečlenských štátoch v procese ich ekonomického rozvoja, prispievať k rozširovaniu svetového obchodu na mnohostrannom základe, bez diskriminácie a v súlade s medzinárodnými pravidlami. Z pohľadu obchodnej politiky zohráva hlavnú úlohu Obchodný výbor OECD, ktorého poslaním je vytvárať fórum pre medzinárodnú spoluprácu, dialóg a analýzu obchodnej politiky s cieľom pomôcť krajinám získavať prospech z obchodných príležitostí a prispôsobovať sa zmenám v súlade s medzinárodnými záväzkami, budovať podporu liberalizácii obchodu, pomáhať uľahčovať rokovania WTO, či uľahčovať koherenciu medzi obchodnou a inými  domácimi a medzinárodnými politikami.  
Program rokovania Obchodného výboru býva spravidla prerokovaný vo Výbore 133 v Bruseli a pred každým zasadnutím Obchodného výboru OECD sa v Paríži koná koordinačná porada s EK. Okrem toho sa v rámci Výboru 133 prerokovávajú aktuálne záležitosti OECD (napr. stavba lodí).
Organizácia spojených národov (OSN)
a) Komisia OSN pre obchod a rozvoj (UNCTAD)
Cieľmi UNCTADu je podpora rozvoja medzinárodného obchodu, najmä medzi štátmi na rozličnom stupni vývoja; určovanie zásad a politík medzinárodného obchodu; globalizácia a rozvojová stratégia, ako aj pomoc najmenej rozvinutým krajinám. SR spolupracuje so Sekretariátom UNCTAD  a zúčastňuje sa zasadnutí Rady pre obchod a rozvoj, ktorý je najvyšším orgánom UNCTAD. Závery prijaté Radou určujú smerovanie potrebnej spolupráce rozvinutých a rozvojových krajín v medzinárodnom obchode a regionálnej spolupráci na ďalšie obdobie. Pred každým zasadnutím sa koná v Ženeve koordinačná porada Európskej komisie, kde SR prezentuje svoje stanovisko.
b) Európska hospodárska komisia OSN (EHK OSN)
EHK OSN je jednou z piatich regionálnych komisií OSN bezprostredne podriadených Hospodárskej a sociálnej rade. Hlavným cieľom organizácie je  uľahčovať väčšiu ekonomickú integráciu a spoluprácu medzi 55 členskými štátmi a podporovať udržateľný rozvoj a ekonomickú prosperitu prostredníctvom politického dialógu, negociácií o medzinárodných právnych dokumentoch, rozvoja pravidiel a noriem v oblasti medzinárodného obchodu, dopravy, životného prostredia, výmeny a aplikácie najlepších praktík ako aj ekonomických a technických expertíz a technickej spolupráce krajín s prechodnou ekonomikou. EHK OSN v súčasnej dobe prostredníctvom svojho Centra pre uľahčovanie obchodu a elektronický obchod (UN/CEFACT) ako celosvetového fóra podporuje aktivity výhradne určené na zlepšenie schopnosti podnikateľských, obchodných a administratívnych organizácií v rozvinutých, rozvojových a transformujúcich sa ekonomikách. Hlavným cieľom je uľahčovanie národných a medzinárodných transakcií prostredníctvom zjednodušenia a harmonizácie procesov, štandardizácie formalít, postupov a informačných tokov, a tak prispievať k rastu svetového obchodu.
SR spolupracuje s Obchodným výborom a zúčastňuje sa Výkonného Fóra EHK OSN pre uľahčovanie obchodu. Pred každým zasadnutím sa koná v Ženeve koordinačná porada Európskej komisie, kde SR prezentuje svoje stanovisko.
3.	Odvetvové otázky 
3.1.	Textil
V rámci WTO obchod s textilom spolu s poľnohospodárskym obchodom dlhodobo predstavujú najcitlivejšie okruhy problémov. Preto už v podmienkach Všeobecnej dohody o clách a obchode (GATT), ktorá predchádzala súčasnej WTO, bol obchod s textilom upravený špeciálnou dohodou (tzv. Multifiber Agreement - MFA). Záväzky z tejto dohody sa v roku 1995 po ukončení Uruguajského kola GATT premietli do Dohody o textile a odevoch (ATC), ktorá sa stala súčasťou balíka dohôd WTO. 
Textilná a odevná výroba v EÚ patrí medzi významné a tradičné odvetvia európskeho priemyslu, aj keď v posledných rokoch z dôvodu lacných dovozov predovšetkým z Ázie zaznamenáva pokles. Vzhľadom na uvedené skutočnosti má dovoz textilu a odevov z tretích krajín osobitné postavenie v rámci spoločnej obchodnej politiky EÚ. V rámci Výboru 133 pri Rade EÚ pôsobí expertný Výbor 133 pre textil, ktorý je zodpovedný za tvorbu spoločnej obchodnej politiky v oblasti textilu a odevov. Medzi nástroje tejto politiky patria množstevné kvóty na priamy dovoz, ako aj na dovoz v rámci pasívneho zušľachťovacieho styku, systém dvojitej kontroly dovozu  a systém predbežného dozoru. Dovoz textilu do EÚ upravujú nariadenia Rady č. 3030/1993 a č. 517/1994 v znení neskorších predpisov.
Dohoda WTO o textile a odevoch (ATC) umožňovala uplatňovať množstevné obmedzenia dovozu voči členom WTO iba do 31.12.2004. Na základe tejto dohody EÚ uplatňovala množstevné kvóty na dovoz 56 kategórií textilu a odevov  z Argentíny, Brazílie, Číny, Filipín, Hong Kongu, Indie, Indonézie, Južnej Kórey, Macaa, Malajzie, Pakistanu, Peru, Singapúru, Srí Lanky, Taiwanu a Thajska. K 1.1.2005 EÚ musela v rámci záväzku z ATC zrušiť  všetky kvóty na dovoz z uvedených krajín. Zároveň EÚ na dovoz 39 kategórií z Číny, ktoré boli do konca roka 2004 predmetom kvót, zaviedla systém predbežného dohľadu. Jeho hlavným cieľom je „a priori“ sledovanie dovozu textilu a odevov z Číny, ktorá je najväčším vývozcom do EÚ. Únia taktiež zaviedla systém štatistického dohľadu „a posteriori“ pre priame dovozy textilu a odevov v rámci 49 najcitlivejších kategórií zo všetkých tretích krajín, ktorého cieľom je tvorba „ex-post“ štatistík dovozu do EÚ.
Od začiatku roku 2005 výrazne rástol dovoz textilu a odevov z Číny v porovnaní s predchádzajúcim rokom. Tieto údaje boli získané zo systému predbežného dohľadu.  Na túto skutočnosť EÚ zareagovala spustením prešetrovania v apríli t.r. s cieľom opätovne zaviesť množstevné kvóty, čo umožňuje Prístupový protokol Číny do WTO. O možných riešeniach vzniknutej situácie diskutovala EK aj s Ministerstvom obchodu (MO) ČĽR. Tieto rokovania vyústili do podpisu Memoranda o porozumení medzi EK a MO ČĽR týkajúceho sa vývozu určitých čínskych textilných a odevných výrobkov do EÚ, v ktorom boli dohodnuté množstevné kvóty na dovoz desiatich kategórií textilu a odevov z Číny s účinnosťou od 11.6.2005 pre zvyšok roku 2005 a roky 2006 a 2007. Na tvorbe memoranda sa podieľala aj SR a jej požiadavky boli premietnuté do pozície EÚ, pretože všetky kategórie citlivé pre SR sú medzi dohodnutými kategóriami. Na dovoz ostatných vybraných kategórií z Číny sa naďalej uplatňuje systém predbežného dohľadu.
Obchodné vzťahy EÚ s tretími krajinami, ktoré sú významnými producentmi textilu a odevov, no nie sú členmi WTO,  upravujú dvojstranné, tzv. autolimitačné dohody. V súčasnosti má EÚ uzatvorenú dohodu s Bieloruskom, ktorá stanovuje množstevné kvóty na priamy dovoz textilu a odevov do EÚ a na dovoz v rámci pasívneho zušľachťovacieho styku a dohodu  s Uzbekistanom, ktorá určuje systém dvojitej kontroly na vybrané kategórie textilu a odevov. Na základe dohôd s Vietnamom (december 2004) a Srbskom (31.3.2005) únia k 1.1.2005, resp. 1.7.2005 dočasne pozastavila uplatňovanie množstevných kvót a iných netarifných bariér pri dovoze textilu a odevov z týchto krajín. Zároveň si ponechala právo v prípade určitých okolností opätovne zaviesť dočasne zrušené reštrikcie.
Na dovoz textilu a odevov z vybraných tretích krajín, ktoré nie sú členmi WTO a s ktorými nemá uzatvorenú vzájomnú dohodu, uplatňuje EÚ autonómny režim. Konkrétne ide o množstevné kvóty na priamy dovoz textilu a odevov do EÚ z Republiky Čierna Hora a Kosova v rámci 12 kategórií a zo Severnej Kórey v rámci 47 kategórií. Zároveň uplatňuje množstevné kvóty na dovoz textilu a odevov v rámci pasívneho zušľachťovacieho styku z Republiky Čierna Hora a Kosova v 6 kategóriách.

3.2.	Oceľ
	V zmysle Parížskej dohody o vytvorení Spoločenstva uhlia a ocele (ESUO) z roku 1951  patrí obchod s oceľou medzi dlhodobé priority Spoločenstva a ako taký má osobitné postavenie aj v rámci spoločnej obchodnej politiky voči tretím krajinám. Záväzky vyplývajúce z dohody o vytvorení ESUO po jej zániku v roku 2002 prevzala EÚ.
	  Na ochranu svojho trhu s oceľou pred nadmerným dovozom z tretích krajín, ktoré nie sú členmi WTO, EÚ využíva systém bilaterálnych dohôd s významnými produkčnými štátmi. Dohody majú autolimitačný charakter a zaväzujú zmluvné štáty vyvážať na trh EÚ iba určité dohodnuté množstvá ocele. EÚ má dojednané takéto dohody s tromi štátmi: Ruskou federáciou, Ukrajinou a Kazachstanom. Platnosť dohody s Ukrajinou skončila v roku 2002 a  dohôd s Ruskou federáciou a Kazachstanom koncom roku 2003. Preto v roku 2004 prebiehali intenzívne renegociácie týchto dohôd s cieľom  ich obnovenia na ďalšie dva roky 2005 a 2006.  Do procesu sa aktívne zapojila aj SR, pretože dve z uvedených krajín (Ruská federácia a Ukrajina) z geografického hľadiska bezprostredne vplývajú aj na vývoj trhu s oceľou v SR. Zatiaľ čo dohody s Ruskou federáciou a Kazachstanom sa podarilo obnoviť bez väčších ťažkostí koncom roku 2004, dohoda s Ukrajinou bola obnovená až v lete 2005 po politických zmenách na Ukrajine. Dovtedy EÚ musela voči Ukrajine uplatňovať autonómny režim na dovoz ocele spočívajúci v jednostranných dovozných kvótach ako reakciu na niektoré netrhové prvky v obchode s oceľou zo strany Ukrajiny (napr. vývozné clá na oceľový šrot, nevracanie DPH pri vývoze hutníckych surovín).
	Obchod s oceľou v súčasnosti negatívne ovplyvňujú podpory poskytované niektorými štátmi pre oceliarsky sektor. Ukazuje sa, že Dohoda WTO o podporách a vyrovnávacích opatreniach (ASCM) je v prípade tohto sektora už prekonaná a nedokáže účinne brániť členským štátom WTO  v poskytovaní subvencií narušujúcich rovnováhu na trhu. Preto pod záštitou OECD prebiehajú rokovania o novej multilaterálnej dohode o  podporách v oceliarskom sektore, ktorá by podpory obmedzila na minimum (napr. iba pre vedecko-technický rozvoj alebo na podpory spojené s utlmovaním výrobných kapacít). EÚ je silným zástancom takejto dohody, na druhej strane dohodu blokujú USA a vyčkávaciu taktiku zaujíma aj Čína ako najväčší producent a poskytovateľ podpôr v sektore ocele. 
3.3.	Práva duševného vlastníctva
Oblasť práv duševného vlastníctva spadá v rámci EÚ pod oblasť konkurencieschopnosť (vnútorný trh, priemysel, výskum). Spoločný postup je prerokovávaný v rámci pracovnej skupiny Duševné vlastníctvo. Táto pracovná skupina má štyri podskupiny: obchodné známky, patenty, dizajny a autorské práva. Na zasadaniach týchto podskupín sa zúčastňujú experti z Úradu priemyselného vlastníctva SR, resp. Ministerstva kultúry SR (autorské práva). O otázkach duševného vlastníctva sa diskutuje aj v rámci Výboru 133. Už pred vstupom SR do EÚ sledovala SR v oblasti práv duševného vlastníctva politiku EÚ a zúčastňovala sa ako pozorovateľ na koordinačných poradách EÚ vo WTO. Medzi hlavné prerokúvané otázky patrí verejné zdravie, prístup k liekom, či multilaterálny systém notifikácií a registrácie zemepisných označení.
O niečo odlišná situácia je vo Svetovej organizácii duševného vlastníctva (WIPO), ktorá patrí do štruktúry OSN. Tu sú vytvorené tiež pracovné skupiny pre jednotlivé oblasti, avšak každá členská krajina EÚ vystupuje samostatne. Celkovo možno povedať, že vo WIPO si členské krajiny obhajujú svoje pozície ofenzívnejšie. Na Valnom zhromaždení WIPO však zastupuje EÚ jej predsedajúca krajina.
3.4.	Komoditné dohody
V rámci EÚ je zriadená „Pracovná skupina pre komodity“, ktorá sa zaoberá riešením problematiky produkcie, ochrany prírodných zdrojov a obchodných aspektov dôležitých komodít v celosvetovom meradle: káva, kakao, bavlna, čaj, cukor, obilniny, juta, bambus, olivový olej, tropické drevo, neželezné kovy (meď, olovo, zinok a  nikel) vo vzťahu k ich producentským krajinám a obchodovaniu s členskými krajinami EÚ. Podmienky členstva v komoditných dohodách sa riadia podľa politiky a pravidiel Európskeho spoločenstva. Podľa právneho výkladu nové členské krajiny EÚ by mali čo najskôr pristúpiť, resp. ratifikovať všetky komoditné dohody, v ktorých nie sú členmi.
V roku 2003 ešte pred vstupom SR do EÚ bola prijatá „Medzinárodná dohoda o kakau“, ktorá je súčasťou platnej legislatívy EÚ a SR sleduje pozície Európskeho spoločenstva s prihliadnutím na presadzovanie záujmov slovenských firiem. Po vstupe do EÚ Slovenská republika pristúpila k „Medzinárodnej dohode o cukre z roku 1992“ a „Medzinárodnej dohode o olivovom oleji a stolových olivách z roku 2005“. V súčasnosti sa pripravuje prístupový proces SR k „Medzinárodnej dohode o káve z roku 2001“. 
   
4.	Obchodno-politické nástroje
4.1.	Nástroje na ochranu obchodu (TDI)
Ochranné opatrenia predstavujú plošnú ochranu pred dovozom niektorého druhu tovaru do EÚ. Môžu mať formu zvýšených ciel, colných kvót, množstevných kvót, minimálnych dovozných cien alebo ich kombinácie. Cieľom ochranných opatrení je poskytnúť komunitárnym výrobcom primeranú ochranu, ktorá by zabránila znižovaniu ich konkurencieschopnosti v dôsledku neférových dovozných praktík. 
Opatrenia na ochranu pred nadmerným dovozom (safeguards measures)
	Uplatnenie ochrany pred nadmerným dovozom umožňuje Dohoda WTO o ochranných opatreniach, ktorej ustanovenia sú rozpracované do komunitárnej legislatívy (nariadenia Rady 3285/1994, 519/1994 a 427/2003). Na základe uvedených predpisov je možné prijať opatrenia vo forme množstevných kvót dovozu alebo zvýšených dovozných ciel, dvojitej kontroly dovozu, predbežného dohľadu (resp. jednoduchého sledovania) a monitoringu.
	Z opatrení prijatých po rozšírení EÚ, teda tých, na ktorých schvaľovaní sa už SR podieľala, bolo pre SR najvýznamnejšie zavedenie monitoringu dovozu obuvi z Číny, predĺženie platnosti predbežného dohľadu dovozu ocele a najmä prijatie množstevných kvót na dovoz 10 kategórií textilu z Číny. SR sa aktívne podieľala na presadení týchto opatrení.  Významnú úlohu pri presadzovaní opatrení mala spolupráca so slovenskými výrobcami a ich zväzmi, ako aj iniciatíva slovenských výrobných zväzov v európskych zväzových štruktúrach.
V súčasnosti EÚ uplatňuje ochranné opatrenia v nasledovných prípadoch dovozu:
a)	množstevné kvóty dovozu
EÚ ich uplatňuje buď jednostranne (tzv. autonómne kvóty) na dovoz niektorých textilných výrobkov zo Severnej Kórey, Kosova a Čiernej Hory (do júna 2005 aj na dovoz zo Srbska) alebo na základe autolimitačných dohôd. Na základe autolimitačných dohôd sa uplatňujú kvóty na dovoz niektorých druhov textilu z Číny (10 kategórií) a Bieloruska a na dovoz ocele z Ruskej federácie, Ukrajiny a Kazachstanu. Do konca roku 2004 sa uplatňovali množstevné kvóty aj na dovoz obuvi a keramiky z Číny a rozsiahly systém kvót na dovoz textilu (56 kategórií textilu zo 16 krajín), ktorý vyplýval z Dohody WTO o textile a odevoch (ATC). Platnosť dohody bola ukončená k 31.12.2004.
Dodržiavanie množstevných kvót sa zabezpečuje licenčným konaním, ktoré vykonávajú národné licenčné autority členských štátov (za SR je to MH SR) prostredníctvom integrovaného systému udeľovania licencií (SIGL). 
b)	zvýšené clá
Uplatňujú sa pri dovoze niektorých konzervovaných citrusov z Číny. 
c)	dvojitá kontrola dovozu
Dvojitá kontrola spočíva v kontrole jednak zo strany exportujúceho štátu, ktorý vývoz sleduje prostredníctvom vydávania exportných licencií, a jednak zo strany EÚ, ktorá na základe vystavených exportných licencií vystavuje príslušné importné licencie. Licencie v EÚ vystavujú národné licenčné autority (za SR to je MH SR) prostredníctvom integrovaného systému udeľovania licencií (SIGL). EÚ systém dvojitej kontroly  uplatňuje pri dovoze ocele z Rumunska, Moldavska a Macedónska, pri dovoze textilu z Uzbekistanu a pri dovoze obuvi z Vietnamu.
d)	predbežný dohľad alebo jednoduché sledovanie
Ide o sledovanie dovozu ešte pred jeho uskutočnením (a priori) na základe jednostranne udeľovaných dovozných licencií. EÚ systém uplatňuje pri dovoze ocele zo všetkých tretích štátov (s výnimkou štátov, voči ktorým uplatňuje vyššie formy ochranných opatrení) a 29 kategórií textilu z Číny. Licencie v EÚ vystavujú národné licenčné autority (za SR to je MH SR) prostredníctvom integrovaného systému udeľovania licencií (SIGL).
e)	monitoring dovozu 
Umožňuje detailnejšiu kontrolu dovozu citlivých druhov tovaru bezprostredne po jeho dovoze do EÚ (a posteriori). Kontrolu vykonávajú colné orgány. EÚ systém uplatňuje pri dovoze všetkých kategórií textilu z tretích krajín  a obuvi z Číny.
Opatrenia na ochranu pred dumpovaným a subvencovaným dovozom
Jedným z charakteristických znakov spoločnej obchodnej politiky je tiež jednotná ochrana všetkých členských štátov EÚ pred dovozom z tretích krajín za dumpované alebo subvencované ceny. Antidumpingové a protisubvenčné konania preto neuskutočňujú národné úrady členských štátov, ale zabezpečuje ich Európska komisia. Navrhuje alebo v niektorých prípadoch sama prijíma opatrenia, ktoré majú slúžiť predovšetkým na ochranu komunitárnych výrobných odvetví, ktorým bola spôsobená ujma v dôsledku dovozu tovaru za dumpované alebo subvencované ceny. Pri ich schvaľovaní sa zohľadňujú aj záujmy komunitárnych spracovateľov, užívateľov a spotrebiteľov prešetrovaných druhov tovaru, ktoré sú často v rozpore so záujmami komunitárnych výrobcov.
 EK pri prešetrovaní úzko spolupracuje s národnými autoritami členských štátov prostredníctvom Poradného výboru pre antidumping a protisubvencie, ustanoveného na základe komunitárnej legislatívy (nariadenie Rady č. 384/1996 v znení neskorších predpisov). Členmi výboru sú zástupcovia členských štátov, za SR zástupcovia MH SR. Schvaľovací proces antidumpingových opatrení je rýchly, spravidla do 1 mesiaca od návrhu opatrení vypracovaného Komisiou, pretože otáľaním zavedenia opatrení by mohli vzniknúť komunitárnym výrobcom ďalšie ekonomické škody. Kľúčovou úlohou MH SR pri posudzovaní účinkov navrhovaných opatrení v podmienkach SR je získavanie potrebných informácií jednak zo štatistických zdrojov (štatistické informácie o dovoze jednotlivých druhov tovaru z jednotlivých krajín) a jednak od samotných výrobcov a spracovateľov, resp. ich združení a zväzov. 
Od vstupu SR do EÚ do 31. októbra 2005 bolo v poradnom výbore prerokovaných 96 antidumpingových prípadov a 5 protisubvenčných prípadov. Bolo prijatých 14 predbežných opatrení  a 10 konečných opatrení vo forme antidumpingových ciel alebo vyrovnávacích ciel. EÚ sleduje aj prípady obchádzania prijatých opatrení. V uvedenom období bolo schválených 13 nariadení proti takýmto rušivým praktikám. Na základe revízií existujúcich opatrení v 18 prípadoch došlo k zmene platných antidumpingových ciel a záväzkov. V 8 prípadoch bola po piatich rokoch existencie predĺžená doba platnosti opatrení. 
Väčšina antidumpingových konaní smeruje voči dovozu z Číny, Indie, Kórey, Taiwanu, Indonézie, Ruska, Ukrajiny a Bieloruska.
Za úspech SR v oblasti antidumpingových opatrení schválených v podmienkach EÚ možno považovať schválenie antidumpingových ciel na dovoz magnezitových tehál a kysličníka horečnatého z Číny (významná ochrana slovenských výrobcov magnezitových výrobkov), zrušenie výnimky z antidumpingového cla na dovoz močoviny (ochrana slovenského výrobcu), ako aj predĺženie výnimky z antidumpingového cla na dovoz chloridu draselného (zníženie nákladov na vstupnú surovinu pre slovenského výrobcu  kombinovaných hnojív). 
4.2.	Systém autonómnych colných suspenzií a colných kvót
Článok 28 Zmluvy o Európskom spoločenstve (ES) umožňuje zmeny a dočasné pozastavenia ciel (colné suspenzie) spoločného colného sadzobníka (SCS). Na základe uvedeného článku Rada EÚ kvalifikovanou väčšinou schvaľuje návrhy EK na zavedenie colných suspenzií a otvorenie colných kvót. Colná suspenzia umožňuje dovoz určitého druhu tovaru do EÚ z tretích krajín so zníženou (až nulovou) colnou sadzbou bez obmedzenia množstva. Naopak colná kvóta umožňuje dovoz určitého druhu tovaru do EÚ s preferenčnou colnou sadzbou, ak je tento dovoz nižší ako stanovená colná kvóta. Na každý ďalší dovoz nad kvótu sa už uplatňuje riadna colná sadzba podľa SCS. Cieľom colných kvót a suspenzií je podporiť výrobcov v EÚ prostredníctvom colného zvýhodnenia dovozov takých surovín, polotovarov a vstupov do výroby z tretích krajín, ktoré sa v EÚ vyrábajú v nedostatočnom množstve alebo sa vôbec nevyrábajú. Colné kvóty a suspenzie sú pravidelne schvaľované polročne s platnosťou od 1. januára a 1. júla na základe žiadostí členských krajín predložených EK. Žiadosti sú najprv prerokovávané a posudzované v Pracovnej skupine pre ekonomické otázky colných sadzieb, ktorá pôsobí v rámci EK pri Generálnom riaditeľstve pre dane a colnú úniu (DG TAXUD).  Ak v nasledujúcich rokoch žiaden ČŠ nevznesie voči platným colným kvótam a suspenziám námietku z dôvodu vzniku výroby komodít, ktorých dovoz zvýhodňujú, je platnosť týchto kvót a suspenzií automaticky predlžovaná. Pravidlá schvaľovania týchto colných zvýhodnení dovozu upravuje Oznámenie komisie o autonómnych colných suspenziách a kvótach z roku 1998.
Na rokovaniach vyššie spomínanej pracovnej skupiny Slovenskú republiku zastupuje MH SR, ktoré pri posudzovaní návrhov úzko spolupracuje s jednotlivými priemyselnými zväzmi a asociáciami slovenských výrobcov. Na rokovaniach SR odôvodňuje a obhajuje záujmy slovenských výrobných subjektov, ktoré prostredníctvom MH SR predložili EK žiadosti na otvorenie colných kvót alebo zavedenie colných suspenzií. Na MH SR bolo zatiaľ doručených vyše 20 žiadostí rôznych podnikateľských subjektov z oblasti chemického, elektrotechnického a textilného priemyslu. Zo všetkých predložených žiadostí SR sa podarilo obhájiť 5 žiadostí na colné suspenzie elektrotechnických komponentov (displeje, mechaniky do videorekordérov, DVD mechaniky, hlavy do videí a súpravy pre optické disky) a 3 žiadosti na colné suspenzie chemických vstupov do výroby (katalyzátor, zmes dvoch izomérov a síran mangánatý). Odsúhlasené žiadosti znamenajú pre jednotlivých výrobcov lacnejší dovoz bez cla, a tým aj zníženie ich nákladov a zachovanie alebo zvýšenie konkurencieschopnosti.
4.3.	Všeobecný systém colných preferencií (GSP)
V roku 1968 odporučil UNCTAD / OSN vytvoriť Všeobecný systém preferencií (GSP), v rámci ktorého rozvinuté krajiny poskytnú jednostranné obchodné preferencie všetkým rozvojovým krajinám. Cieľom preferencií GSP je uľahčiť prístup výrobkov dovážaných z hospodársky menej rozvinutých krajín na trhy priemyselne vyspelých štátov a zvýšiť ich cenovú konkurencieschopnosť. V praxi sa tento cieľ dosahuje znížením colných sadzieb alebo bezcolnými dovozmi hotových výrobkov a polotovarov, resp. surovín z rozvojových a najmenej rozvinutých krajín.
Európske spoločenstvo uviedlo do praxe prvý systém GSP už v roku 1971, ktorý je vždy schvaľovaný na 10 ročné obdobie. Koncom roku 2005 skončí platnosť súčasného systému GSP EÚ, ktorý upravuje Nariadenie Rady č. 2501/2001. V súčasnosti EÚ poskytuje preferencie v rámci systému GSP na takmer 7000 položiek spoločného colného sadzobníka 178 krajinám v rámci jednej všeobecnej schémy a štyroch špeciálnych stimulačných schém.
Nový systém GSP začne platiť od 1.1.2006 a upravuje ho Nariadenie Rady č. 980/2005 platné do konca roku 2008, pričom princípy budú platiť počas celého obdobia jeho platnosti, teda v rokoch 2006 až 2015. Meniť sa budú v trojročných intervaloch iba zoznamy tovaru a krajiny podľa toho, či krajiny spĺňajú stanovené podmienky. Rokovania o novom systéme GSP EÚ prebiehali od júla 2004 do júna 2005 najmä v Pracovnej skupine pre GSP, ktorá pôsobí v rámci Rady EÚ. SR na rokovaniach zastupovalo MH SR, ktoré na základe spolupráce s jednotlivými priemyselnými zväzmi a asociáciami odôvodňovalo a obhajovalo záujmy slovenských výrobcov. Nový systém GSP bude prehľadnejší a jednoduchší ako doposiaľ. Obsahuje jednu všeobecnú schému a dve špeciálne schémy. Konkrétne ide o špeciálnu stimulačnú schému „GSP plus“ pre krajiny spĺňajúce podmienky pre trvalo udržateľný rozvoj  a „good governance“ (správne fungovanie štátnej a verejnej správy) a špeciálnu schému EBA („Everything But Arms“ – všetko okrem zbraní) pre najmenej rozvinuté krajiny. Zároveň sa rozširuje rozsah výrobkov v rámci spoločného colného sadzobníka, na ktoré sa GSP bude vzťahovať,  zo súčasných 6900 na 7200 položiek, pričom rozšírenie sa týka najmä položiek v agropotravinárskych a rybárskych sektoroch.
5.	Bilaterálny obchod
Európska komisia pripravuje a konzultuje dokumenty z oblasti bilaterálnych obchodných vzťahov s členskými štátmi prostredníctvom výborov a pracovných skupín. Nosným je Výbor 133, aj keď v rámci spoločnej obchodnej politiky je problematika obchodných vzťahov prerokovávaná vo viacerých pracovných skupinách Rady EÚ. Odsúhlasené dokumenty postupuje Rade EÚ, kde schvaľovací proces prebieha kvalifikovanou väčšinou. 
5.1.	Európa
V rámci Európy pokračujú rokovania so zostávajúcimi kandidátskymi krajinami. Rumunsko predložilo žiadosť o členstvo v EÚ dňa 22.6.1995, Bulharská republika dňa 14.12.1995 a Turecko dňa 14.4.1987. Bulharsko a Rumunsko sú integrálnou súčasťou procesu rozširovania EÚ, ktorý bol iniciovaný v roku 1997. Ich cieľ, ktorým je prijatie za plnoprávnych členov EÚ od 1. januára 2007, EÚ v apríli 2005 odobrila (po monitoringu plnenia požadovaných kritérií). SR podporuje vstup týchto krajín do EÚ, pričom v rámci spoločnej obchodnej politiky voči nim v súčasnosti uplatňuje európske asociačné dohody, ktoré liberalizujú vzájomný obchod medzi EÚ a príslušnou krajinou na recipročnom základe, ale asymetrickým spôsobom. 
Európska únia a Turecko podpísali v roku 1963 Asociačnú dohodu, ktorej cieľom je podpora obchodu a hospodárskych vzťahov. Od 31.12.1995 bola na základe rozhodnutia Asociačnej rady vytvorená medzi EÚ a Tureckom colná únia. Colná únia pokrýva obchod s priemyselnými výrobkami, ale nezahrňuje poľnohospodárske výrobky (s výnimkou spracovaných agrokomodít), služby a verejné obstarávanie. Navyše Turecko by malo v zmysle pravidiel colnej únie zosúladiť s acquis communautaire niekoľko hlavných oblastí, a to predovšetkým priemyselné štandardy. Turecko je aj súčasťou zoskupenia EUROMED, ktorého cieľom je vytvoriť do roku 2010 v tomto regióne zónu voľného obchodu. 
Predpokladaný vstup Turecka do EÚ v strednodobom horizonte nebude mať výrazný vplyv na štruktúru ani objem vzájomného obchodu so SR v oblasti priemyselných výrobkov. Turecká legislatíva je v súčasnosti čiastočne harmonizovaná, pričom Turecko odstránilo všetky clá a kvantitatívne reštrikcie na dovoz priemyselných výrobkov z krajín EÚ. Jednotný vnútorný trh však bude eliminovať doposiaľ existujúce netarifné bariéry, ako aj ostatné technické prekážky pohybu tovaru predovšetkým v agrosektore.
Právnym základom pre vzťahy EÚ-25 a Ruskej federácie je Dohoda o partnerstve a spolupráci z roku 1997 (PCA), ktorá sa uplatňuje na obdobie 10 rokov. Vytvára inštitucionálny rámec pre bilaterálne vzťahy a stanovuje základné spoločné ciele v oblasti politického dialógu, obchodu, energetiky, prepravy, životného prostredia, vedy a techniky, spravodlivosti a vnútra. Vo vzťahu k obchodnej spolupráci je táto dohoda nepreferenčnou. Je založená na priznaní doložky najvyšších výhod (MFN), eliminácii kvantitatívnych obmedzení, legislatívnej harmonizácii, a naviac obsahuje ustanovenia o službách a investíciách, pohybe kapitálu, ochrane práv duševného vlastníctva a konkurencii. 
Rozvoj bilaterálnych vzťahov sa konkretizoval prijatím 4 spoločných priestorov, ktorých aplikácia v praxi znamená približovanie sa Ruskej federácie k štandardom EÚ. Cieľom je zlepšenie spolupráce predovšetkým v oblasti  obchodu, vzdelávania, vedy a výskumu a pod. 
Slovenská republika z  pohľadu obchodnej politiky považuje za významné ukončenie prístupových rokovaní Ruska do WTO. Prevzatie medzinárodne uznávaných zásad svetového obchodu a riadne uplatňovanie záväzkov tejto krajiny vo WTO umožní jej etablovanie sa do širšieho hospodárskeho a obchodného priestoru. 
Právnym základom pre vzťahy EÚ-25 a Ukrajiny je Dohoda o partnerstve a spolupráci (PCA), ktorá bola podpísaná 14.6.1994 a uplatňuje sa od začiatku roku 1998. Vo vzťahu k obchodnej spolupráci je táto dohoda nepreferenčnou. Európska komisia prišla v roku 2003 aj vo vzťahu k Ukrajine s myšlienkou nového nástroja „New Neighborhood Instrument” na podporu projektu “Wider Europe”. Cieľom tohto nástroja bolo potlačiť možné deliace čiary po rozšírení EÚ. Neskôr boli oba názvy upravené na “European Neighborhood Instrument” a “European Neighborhood Policy”, ktoré sú dnes platné. Základnom spolupráce sú spoločné projekty medzi EÚ a partnerskou susedskou krajinou a tiež spoločný profit. 
Počas ostatného júnového zasadnutia predsedov vlád krajín V4 všetci premiéri potvrdili svoj záväzok napomôcť Ukrajine pri implementácii Akčného plánu EÚ. Na základe vyjadrenia premiéra SR je Slovensko pripravené participovať na programoch „susedskej politiky“, harmonizácii legislatívy a výmene skúseností v súvislosti so snahou Ukrajiny integrovať sa do európskych štruktúr, vrátane jej začlenenia do WTO. 
Hlavným nástrojom spoločnej obchodnej politiky EÚ voči krajinám západného Balkánu sú stabilizačné a asociačné dohody, pričom EÚ-25 sa snaží urýchliť dobudovanie siete bilaterálnych obchodných dohôd medzi krajinami tohto regiónu navzájom. Chorvátska republika v septembri 2001 uzatvorila s EÚ Stabilizačnú a asociačnú dohodu (SAA). V marci 2003 požiadala o členstvo v EÚ. V júni 2004 Rada EÚ súhlasila s tým, aby bol Chorvátsku udelený štatút kandidátskej krajiny, pretože splnila všetky politické kritériá. Súhlas so začatím prístupových rokovaní do EÚ bol udelený začiatkom októbra 2005 a tieto budú prebiehať súbežne s prístupovými rokovaniami Turecka. 
 V apríli 2001 EÚ uzatvorila SAA aj s bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónia. Dohoda umožňuje takmer bezcolný prístup výrobkov pochádzajúcich z Macedónska na trh EÚ. S Albánskom zatiaľ nie sú ukončené rokovania o obchodnej časti SAA a otvorené otázky budú naďalej predmetom vzájomnej diskusie.  
Vo vzťahu k Srbsku a Čiernej Hore a Bosne a Hercegovine orgány EÚ naďalej pokračujú v práci na realizačných štúdiách (feasibility studies) s cieľom otvoriť rokovania o stabilizačných a asociačných dohodách čo najskôr. SAA so Srbskom a Čiernou Horou je v štádiu výmeny ponúk. Európska únia z dôvodu upevnenia politickej a hospodárskej stability na Balkáne jednostranne poskytuje všetkým trom krajinám preferencie vo forme nulových colných sadzieb pri dovoze veľkej väčšiny komodít. 
V oblasti západného Balkánu SR podporuje stabilizačný a asociačný proces v kontexte jeho obchodných aspektov. Slovenská republika, ako aj väčšina členských krajín EÚ, podporuje obnovenie režimu autonómnych obchodných opatrení a predĺženie jednostranných preferencií pre krajiny západného Balkánu na obdobie ďalších 5 rokov s termínom od 1.1.2006, ako aj podpísanie ďalších asociačných a stabilizačných dohôd s krajinami západného Balkánu v čo najkratšom čase. 
5.2.	EZVO a EHP
EZVO tvoria Island, Lichtenštajnsko, Nórsko, Švajčiarsko a v rámci EHP ide o krajiny EÚ-25 a EZVO okrem Švajčiarska, vrátane mikroštátov ako Andorra, Monako, San Marino a Vatikán.
Európska únia svoje obchodné vzťahy s krajinami EZVO a európskymi mikroštátmi upravila Dohodou o Európskom hospodárskom priestore (EHP). Jej cieľom je rozšírenie vnútorného trhu EÚ o trhy ďalších európskych krajín na základe dynamickej a homogénnej integrovanej štruktúry založenej na spoločných pravidlách, ako aj rovnakých podmienkach konkurencie. 
Švajčiarsko ako jeden z členov EZVO však voľný obchod a ďalšie výhody z toho plynúce využíva na základe veľkého množstva bilaterálnych dohôd uzatvorených s EÚ. Jednou z najvýznamnejších je Dohoda o voľnom obchode. 
Slovensko podporuje prehĺbenie integrácie tak, aby sa všetky krajiny EHP v čo najširšej miere podieľali na jednotlivých programoch spolupráce a v rámci EHP ich spoločne realizovali. Postupná homogenizácia integrovanej štruktúry umožňuje riešenie takých vážnych otázok, akými sú napr. zdaňovanie, ďalšia spolupráca okrem štyroch slobôd, razenie euro mincí, Schengen-Dublin, realizácia švajčiarskeho finančného príspevku atď. Vychádzajúc zo zmlúv o EHP a EZVO však naďalej zostáva prioritnou záležitosťou riešenie všeobecných problémov obchodu. Nemenej dôležitá je aj  ďalšia liberalizácia predovšetkým agroobchodu s krajinami EZVO, ako aj s krajinami združenými v EHP. 
5.3.	Severná Amerika 
Posilnenie transatlantickej ekonomickej integrácie a hospodárskeho rastu  
Na základe výsledkov summitu EÚ - USA (jún 2004) sa koncom roka 2004 a v prvej polovici r. 2005 uskutočnila rozsiahla diskusia zameraná na špecifikáciu prioritných oblastí na posilnenie ekonomického partnerstva EÚ s USA. 
Výsledkom je iniciatíva EÚ - USA na posilnenie transatlantickej ekonomickej integrácie a hospodárskeho rastu,  prijatá na summite EÚ - USA v júni 2005. Na základe záverov tohto summitu sa má do konca r. 2005 vypracovať pracovný program na implementáciu Iniciatívy. Súčasný návrh pracovného programu EK zohľadňujúci niektoré pripomienky ČK reflektuje snahu členských krajín, vrátane SR, aby bol čo najkonkrétnejší, aby sa vytvorila určitá forma garancie, že politická vôľa prejavená na predchádzajúcich summitoch dostane reálne základy pre ich praktickú realizáciu. 
Jednou z hlavných oblastí, na ktoré kladie americká strana dôraz je ochrana práv intelektuálneho vlastníctva, ktorá je súčasťou Deklarácie Summitu 2005 spolu so samostatnou prílohou spoločného boja proti globálnemu pirátstvu a falšovaniu. Z predmetných okruhov otázok má SR aktívny záujem na liberalizácii vízového režimu a riešení problému uvádzania SR na Watchliste USA.
Vo vzťahu k tejto agende, je však potrebné konštatovať, že slovenská podnikateľská prítomnosť v USA, ale aj v Kanade je tak nízka, že prakticky negeneruje žiadne spätné väzy indikujúce problémy pri realizácii podnikateľských činností, riešenie ktorých by SR mohla presadzovať v rámci aktívneho angažovania sa v príslušných oblastiach navrhovaného pracovného programu, čo je dôsledkom najmä vízovej politiky USA voči SR. 

Zaradenie SR na „Special 301 Report Watchlist USTR“
Watchlist je každoročne vydávaný dokument vlády USA charakterizujúci bariéry v prístupe na trh a problémy v oblasti ochrany práv duševného vlastníctva (IPR) s vyjadrením rizika pre potenciálnych amerických investorov v ostatných krajinách sveta.
	SR bola zaradená na Watchlist v roku 2001 hlavne kvôli problémom s ochranou IPR u liečiv, s videopirátstvom a dovozom pirátskych nosičov.
V snahe o zlepšenie imidžu SR v oblasti investícií americkej podnikateľskej verejnosti odstránením z Watchlistu boli v marci 2005, na požiadanie slovenskej strany, poskytnuté odporúčania americkej strany  na zlepšenie IPR v SR. 
Na základe poskytnutých informácií a kontinuálnych rokovaní SR s USA, MH SR zorganizovalo stretnutia všetkých zainteresovaných subjektov v SR s cieľom konkrétnej identifikácie existujúcich problémov a hľadania ich riešení. V decembri 2005 sa má uskutočniť videokonferencia SR s USA s cieľom pozitívne ovplyvniť koncoročné hodnotenie SR a dosiahnuť jej vyčiarknutia z Watchlistu USA. Táto problematika je riešená bilaterálne medzi SR a USA.
V nadväznosti na závery summitu EÚ - Kanada v r. 2002 boli dohodnuté inštrukcie pripraviť nový typ modernej širokospektrálnej bilaterálnej dohody na posilnenie obchodných a investičných vzťahov medzi EÚ a Kanadou. 
SR vo vzťahu k týmto rokovaniam presadzuje požiadavku na uvoľnenie vízového režimu Kanady voči SR, ktorý vytvára silnú bariéru pre rovnoprávny rozvoj podnikania a obchodu. Preto SR požaduje, aby sa do časti týkajúcej sa malých a stredných podnikov  zapracoval záväzok na vytvorenie rovnakých podmienok pre prístup na trh a to vytvorením podmienok pre  slobodné cestovanie pre podnikateľov a obchodníkov a všeobecne pre všetkých občanov krajín EÚ a Kanady. 
Z hľadiska charakteristiky doterajších rokovaní TIEA - EK s Kanadou je možno uviesť, že kanadská strana na rokovaniach deklaruje ústretový postoj k uzavretiu dohody, ale  substantívne zvyčajne nezaujíma stanoviská. V rokovaniach sa doteraz venovala pozornosť najmä problematike duševného vlastníctva, prístupu na trh a zbližovaniu finančných regulatórnych rámcov. Novou témou rokovaní bola problematika malých a stredných podnikov. Rokovania v oblasti investícií napredujú najlepšie a k tejto problematike je možno zaslať EK pripomienky alebo návrhy do konca januára 2006. EK ďalej požiadala o zaradenie vedy, technológií a trvalo udržateľného rozvoja do agendy rokovaní. V súčasnosti sa čaká na reakciu Kanady. 
5.4.	Latinská Amerika
	V rámci procesu harmonizácie bilaterálnej zmluvnej základne SR s princípmi SOP EÚ bola platnosť všetkých obchodných  dohôd (Argentína, Brazília, Chile, Kuba) ukončená k termínu vstupu SR do EÚ. Pristúpením SR k dohodám EÚ s Mexikom a Chile došlo síce k liberalizácii vzájomného obchodu aj v prospech SR, avšak obchodno-politický nástroj, ktorým by sa dali vzájomné obchodné a hospodárske vzťahy aktivizovať, chýba. Z uvedeného dôvodu je žiadúce, aby s najdôležitejšími krajinami LA (Mexiko, Brazília, Argentína, Chile) boli podpísané dohody o hospodárskej spolupráci (buď na rezortnej alebo vládnej úrovni), ktoré by zriadili zmiešanú komisiu ako nástroj pre rozvoj vzájomných hospodárskych vzťahov. Mexiku bol predložený návrh textu novej dohody, avšak doteraz sa mexická strana k nemu konkrétne nevyjadrila, potvrdila len záujem na jej dojednaní.
Proces regionálnej integrácie medzi krajinami Mercosur (Argentína, Brazília, Paraguaj, Uruguaj) a EÚ o interregionálnej asociačnej dohode, ktorá má zahrňovať ustanovenia o liberalizácii obchodu s tovarom a službami v súlade s pravidlami WTO, vyššiu formu spolupráce a politického dialógu, ako aj pravidlá pre investície a oblasť verejného obstarávania. Rokovania o interregionálnej asociačnej dohode medzi EÚ a krajinami Mercosur sa po zdanlivo úspešnom priebehu pozastavili koncom roka 2004, avšak v roku 2005 opätovne došlo k ich oživeniu. Z prezentovaných pozícií EÚ a Mercosur je však zrejmé, že obe strany majú rozdielne záujmy týkajúce sa otázok vzájomnej liberalizácie. EÚ zdôrazňuje výraznejšiu liberalizáciu v oblasti priemyselných výrobkov a služieb, potrebu zjednodušenia a zjednotenia pravidiel dovozu vnútri zoskupenia Mercosur. Mercosur naproti tomu očakáva diferencované zaobchádzanie a asymetrický prístup v obchode s tovarom a službami a výraznejšie otvorenie trhu EÚ pre poľnohospodárske a spracované agrovýrobky a zároveň obmedzenie dotácií na poľnohospodárske výrobky dovážané z EÚ. 
Slovenská republika podporuje dosiahnutie komplexnej ambicióznej a vyváženej dohody, ktorá by pokrývala všetky obchodno-politické aspekty a vytvorila tým základy pre rovnaké podmienky konkurencie.  Pre SR bude mať najväčší význam liberalizácia obchodu s priemyselnými výrobkami a konkrétne otvorenie trhu krajín Mercosur pre automobilovú produkciu.
Liberalizácia obchodu s priemyselnými a poľnohospodárskymi výrobkami medzi EÚ a Mexikom bola od 1. júla 2000 zakotvená v Rozhodnutí č. 2/2000 Spoločnej rady. Od tohto dátumu je možné hovoriť o "Dohode o voľnom obchode medzi Európskou úniou a Mexikom". Dohoda je asymetrická, čo znamená, že všetky priemyselné výrobky pochádzajúce z Mexika sa do EÚ môžu od 1. januára 2003 dovážať bez množstevného obmedzenia s nulovou colnou sadzbou. Mexiko vynegociovalo prechodné obdobie na úplné odstránenie ciel a dovozných kvót až do 1. januára 2007. Citlivosť agrotrhu neumožňuje úplnú liberalizáciu, avšak v súlade s článkom 10 Dohody o voľnom obchode (tzv. review clause) obe zmluvné strany v roku 2005 uskutočnili revíziu koncesií a indikovali priority ďalšieho zlepšenia prístupu na trh u poľnohospodárskych a spracovaných agrokomodít. Väčšina krajín EÚ vrátane SR podporila myšlienku ďalšej liberalizácie poľnohospodárskeho obchodu s cieľom skrátiť prechodné obdobie. V sektore služieb rokovania pokračujú, EÚ predložila Mexiku v januári svoju bilaterálnu liberalizačnú ponuku a Mexiko tak urobilo v apríli 2005. Vo vzťahu k investíciám sa aj v roku 2006 bude pokračovať v rokovaniach o rámcovej dohode medzi EÚ a Mexikom. 
SR podporuje dosiahnutie ďalšej liberalizácie najmä v oblasti poľnohospodárskych výrobkov. Na druhej strane je však potrebné prihliadať na záujmy domácich výrobcov, vziať do úvahy citlivosť niektorých sektorov (napr. cukor) a snažiť sa dospieť k vyváženej dohode.   
Obchodné vzťahy medzi EÚ a Čílskou republikou sú založené na Asociačnej dohode, ktorá bola podpísaná 18.11.2002 v Bruseli a uplatňuje sa od 1.2.2003. Má tri piliere: politický dialóg, liberalizácia obchodu a ostatná spolupráca. Dohoda pokrýva všetky oblasti vzájomných obchodných vzťahov a umožňuje liberalizáciu obchodu s tovarom, službami, ako aj liberalizáciu investícií a kapitálových tokov, ochranu práv duševného vlastníctva vrátane efektívneho a záväzného mechanizmu riešenia sporov. Dohoda otvára nové možnosti pre trhy, a to cestou progresívnej a recipročnej eliminácie obchodných bariér. Vytvára jasné, stabilné a transparentné pravidlá pre exportérov, importérov, ako aj pre investorov. Ustanovenia dohody umožňujú, aby sa so všetkými priemyselnými výrobkami pochádzajúcimi z Chile a krajín EÚ obchodovalo bez množstevného obmedzenia s nulovou colnou sadzbou. Citlivosť agrotrhu neumožnila úplnú liberalizáciu obchodu a dohoda stanovuje postupné znižovanie colných sadzieb až po úplnú vzájomnú liberalizáciu agroobchodu od 1.1.2013. 
Vzhľadom na to, že asociačná dohoda s Chile je veľmi rozsiahla a pokrýva mnohé sektory, nepredpokladá sa v krátkej dobe otvorenie ďalších rokovaní. Perspektívou do budúcnosti by mohlo byť opätovné preskúmanie udelených koncesií za účelom ich rozšírenia, prípadne skrátenia prechodného obdobia najmä v obchode s agrárnymi výrobkami.
Dohoda o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskym spoločenstvom (a jeho členskými štátmi) a  Stredoamerickými štátmi (Kostarika, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua a Panama) bola podpísaná 15.12.2003 v Ríme. Nahradila rámcovú dohodu o spolupráci a rozšírila rozsah politického dialógu medzi dvoma regiónmi. Stredoamerické krajiny benefitujú zo všeobecného systému preferencií EÚ (GSP). Tento systém poskytuje bezcolný prístup na trh EÚ pre všetky priemyselné výrobky, ako aj bezcolný prístup pre niektoré poľnohospodárske produkty zo Strednej Ameriky. EÚ v strednodobom horizonte plánuje otvoriť rokovania o novej dohode o politickom dialógu a spolupráci so šiestimi stredoamerickými krajinami. V tejto dohode by malo ísť o dôležité posilnenie vzťahov medzi EÚ a Strednou Amerikou, čo by mohlo viesť k následnému podpisu asociačnej dohody vrátane dohody o voľnom obchode. Podpis dohody o voľnom obchode je však podmienený dosiahnutím hlbšej integrácie v tomto regióne. 
Od 80-tych rokov, vychádzajúc zo záverov Európskej rady (Madrid, 1995) EÚ stanovila komplexný inštitucionálny rámec pre svoje vzťahy s Andským spoločenstvom (Bolívia, Kolumbia, Ekvádor, Peru a Venezuela) a poskytla mu také isté zaobchádzanie ako ostatným regionálnym blokom Latinskej Ameriky. Dohoda o politickom dialógu a spolupráci medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi a Andským spoločenstvom a jeho členskými štátmi bola podpísaná 15.12.2003 v Ríme. Táto dohoda rozširuje rozsah politického dialógu medzi dvoma regiónmi a pokrýva okrem iného predchádzanie konfliktov, transparentnú vládnu moc, migráciu a boj proti terorizmu. 
Andský región bol prvým regiónom v Latinskej Amerike, s ktorým EÚ uzatvorila regionálne dohody o spolupráci, pričom prvá dohoda bola uzatvorená v roku 1983. Súčasnú právnu základňu kooperačných vzťahov EÚ s jednotlivými andskými krajinami a Andským spoločenstvom ako celkom predstavuje druhá regionálna rámcová dohoda. Bola podpísaná v roku 1993 a nadobudla platnosť v roku 1998. Táto rámcová dohoda zavádza tiež kontrolné mechanizmy, ktoré sú v pôsobnosti Spoločného výboru. Prioritnou podmienkou EÚ pre otvorenie rokovaní o asociačnej dohode je dosiahnutie uspokojujúceho stupňa regionálnej hospodárskej integrácie. Andské krajiny v súčasnosti benefitujú zo všeobecného systému preferencií EÚ (GSP). V dôsledku doložky najvyšších výhod (MFN) a GSP je 90% produktov vyvážaných Andským spoločenstvom do EÚ oslobodených od colných poplatkov.
5.5.	Ázia a Austrália 
Pristúpenie SR k EÚ nemalo zásadný vplyv na obchod SR s Japonskom, pretože v oblasti priemyselných výrobkov sa colné sadzby vstupom do EÚ zmenili len veľmi málo. V oblasti poľnohospodárskych výrobkov síce došlo po vstupe do EÚ k zmenám colných sadzieb, avšak dovoz poľnohospodárskych komodít z Japonska do SR je zanedbateľný.
SR pred vstupom do EÚ poskytovala špecifické colné preferencie (colné kvóty) pre spoločnosť PANASONIC v oblasti výroby audiovizuálnej techniky. Zvýhodnenie, ktoré spoločnosť využívala 3,5 roka (2001 – 2004), sa vzťahovalo na 15 položiek dovozu a jeho objem predstavoval cca 4 mil. USD ročne. Vstupom do EÚ SR nemohla pokračovať v poskytovaní tejto preferencie a musela ju prispôsobiť spoločnému systému colných kvót a suspenzií EÚ. V rámci spoločného systému EÚ môže japonský investor využívať colnú suspenziu na 4 položky dovozu (video mechaniky, DVD mechaniky, čítacie hlavy, displeje) a objem colného zvýhodnenia predstavuje cca 3 mil. EUR ročne.
Pokiaľ ide o ochranné opatrenia, SR pred vstupom do EÚ neuplatňovala žiadne ochranné opatrenia na dovoz tovaru z Japonska. EÚ však uplatňuje na dovoz niektorých výrobkov z Japonska antidumpingové opatrenia (clá), slovenské podnikateľské subjekty avšak tieto výrobky z Japonska nedovážajú. V obmedzenom rozsahu sa z Japonska dovážajú len televízne kamerové systémy, ktorým EÚ priznala výnimky z antidumpingového cla.  
Okrem uvedených konkrétnych oblastí došlo z hľadiska právneho rámca bilaterálnych vzťahov s Japonskom k zrušeniu medzivládnej obchodnej dohody. Pre neochotu japonskej strany modifikovať jej text tak, aby bol v súlade s požiadavkami EK, slovenská strana musela dohodu jednostranne vypovedať. Partnerská strana sa doteraz nezmierila so spomínaným postupom, čo okrem iného potvrdzuje aj skutočnosť, že návrh SR na uzavretie novej dohody, ktorej text by zodpovedal kritériám EK, reagovala mimoriadne vyhýbavo. V dôsledku tejto skutočnosti chýba v súčasnosti vo vzájomných hospodárskych vzťahoch nástroj, ktorý by umožňoval vyvíjať snahy o ich intenzifikáciu na medzivládnej alebo rezortnej úrovni.
Európska únia má záujem na rozvoji hospodárskej spolupráce s krajinami juhovýchodnej Ázie združenými v skupine ASEAN. Ide o Indonéziu, Malajziu, Filipíny, Singapúr, Thajsko, Brunejský sultanát, Vietnam, Laos, Barmu a Kambodžu. Spolupráca medzi EÚ a ASEAN-om je založená na nepreferenčnej Dohode o spolupráci, ktorá bola podpísaná v roku 1980. Prístupové protokoly Laosu a Kambodže k dohode boli podpísané v júli 2000 a zavŕšil sa tak politický proces postupnej integrácie krajín juhovýchodnej Ázie do regionálneho združenia ASEAN. EÚ v tomto roku opätovne nesúhlasila s ďalšou diskusiou o rozšírení hospodárskej Dohody o spolupráci medzi EÚ a ASEAN-om o ďalšiu zmluvnú stranu - Burma/Myanmar dovtedy, kým sa v tejto krajine výrazne nezlepší situácia vo vzťahu k demokracii a ľudským právam. 
V strednodobom časovom horizonte sa dá očakávať otvorenie rokovaní o asociačnej dohode okamžite po dosiahnutí uspokojivého stupňa regionálnej hospodárskej integrácie a stabilizácii situácie v oblasti demokracie a dodržiavania ľudských práv. EÚ v súčasnosti sústreďuje svoje úsilie na preskúmanie možností uzavretia dohody o voľnom obchode. 
V súčasnom období sa ASEAN stáva modelom možností ekonomického rastu a prosperity v regióne. V tejto súvislosti sa preto India snaží využiť potenciál ASEAN-u na presadenie svojich záujmov. India uzatvorila so zoskupením krajín ASEAN Dohodu priateľstve o spolupráci a na základe jej ustanovení sa zóna voľného obchodu medzi týmito stranami začne uplatňovať od roku 2011. Predstavitelia krajín ASEAN finalizovali Dohodu o zóne voľného obchodu s Čínou, ktorá by mala nadobudnúť platnosť v roku 2010. Vo vzťahu k budúcemu hospodárskemu vývoju v regióne sa uvažuje s vytvorením tzv. ASIAN ECONOMIC COMUNITY, ktorá by zahrňovala krajiny ASEAN, Čínu, Japonsko, Kóreu a Indiu. Takéto zoskupenie by bolo silným protipólom EÚ. 
Krajiny integračného zoskupenia ASEAN sú aj členmi neformálneho procesu dialógu medzi Áziou a Európou – ASEM. Členmi ASEM sú (okrem zoskupenia ASEAN) aj Čína, Japonsko, Kórejská republika a EÚ. 
Vstupom SR do EÚ bilaterálne obchodno-ekonomické vzťahy SR a Indie nezaznamenali podstatný rozdiel. V súvislosti so vstupom do EÚ Slovenská republika vypovedala platnosť dohôd ekonomického a obchodného charakteru, ktoré neboli v súlade s platnou legislatívou únie. V decembri 2004 bola podpísaná nová Dohoda o ekonomickej spolupráci medzi Ministerstvom hospodárstva SR a Ministerstvom obchodu a priemyslu Indickej republiky. Táto dohoda upravuje vzťahy medzi našimi krajinami v ekonomickej oblasti a súčasne rešpektuje platnú legislatívu EÚ. Vzájomná obchodná výmena medzi SR a Indiou má vzrastajúci trend. Rastie tiež záujem indických investorov o našu krajinu.
Indická republika je členskou krajinou WTO, pričom v obchodných vzťahoch s krajinami EÚ sa jej ako rozvojovej krajine poskytuje GSP.
Slovenská republika bude ako člen EÚ participovať na rozvoji užšej spolupráci medzi EÚ a ASEAN-om. Bude potrebné analyzovať možný dopad existujúcich a budúcich preferenčných dohôd ASEAN-u na obchodné záujmy EÚ v tomto regióne s cieľom presnejšie definovať záujmy oboch strán. Základnou podmienkou začatia rokovaní o preferenčnej dohode medzi EÚ a krajinami ASEAN však zostáva dosiahnutie dostatočného stupňa hospodárskej integrácie v rámci zoskupenia ASEAN.
5.6.	Afrika, Karibská oblasť a  Pacifik 
Medzi EÚ a krajinami Afriky, Karibskej oblasti a Pacifiku (ACP) bola v roku 2000 v Cotonou podpísaná Dohoda o partnerstve, ktorá je uzatvorená na obdobie 20 rokov. V súčasnosti je signatármi dohody 48 afrických štátov, 15 štátov Karibiku a 15 štátov Pacifiku. Podľa ustanovení Dohody z Cotonou by sa do konca roka 2007 mali ukončiť rokovania o dohodách o hospodárskom partnerstve (Economic Partnership Agreements - EPAs) s tým, že do platnosti vstúpia 1.1.2008. Dohody majú byť uzavreté so 6 regionálnymi zoskupeniami krajín ACP: Stredná Afrika, Východná Afrika a Indický oceán, Západná Afrika, Južná Afrika - SADC (Juhoafrické rozvojové spoločenstvo), Karibik a Pacifik. EPAs sa majú stať dôležitým nástrojom pre zabezpečenie dlhodobého rozvoja, hospodárskeho rastu, znižovania chudoby a integrácie krajín ACP do globálnej ekonomiky. EPAs nebudú klasické symetrické dohody o voľnom obchode, ale budú maximalizovať rozvojový potenciál hospodárstva krajín ACP. Preto si má každé regionálne zoskupenie krajín ACP stanoviť vlastný časový plán, rozsah, postupnosť a oblasť tovarov pri otváraní trhov v súlade s individuálnymi plánmi rozvojových priorít a stratégiami pri znižovaní chudoby v jednotlivých krajinách. 
SR podporuje uzatvorenie EPAs s cieľom zabezpečiť dlhodobý rozvoj, hospodársky rast a zníženie chudoby v krajinách ACP. Liberalizácia obchodu s týmito krajinami by mala prebiehať asymetricky v dlhodobejšom časovom horizonte v závislosti od rozvoja týchto krajín a rastu ich konkurencieschopnosti v rámci globálnej ekonomiky. EPAs by mali mať zreteľnú orientáciu na rozvoj, a preto rozvojovým krajinám musí byť poskytnuté zvláštne a rozdielne zaobchádzanie. SR podporuje úsilie EÚ pomôcť krajinám ACP rozvíjať vnútroregionálnu integráciu (spoluprácu „Juh – Juh“) a odstraňovať obchodné bariéry vnútri jednotlivých regiónov. Vstup SR do EÚ a pristúpenie k Dohode z Cotonou nemalo žiaden podstatný vplyv na obchodné vzťahy SR s týmito krajinami.
Dohoda o obchode, rozvoji a spolupráci medzi ES na jednej strane a Juhoafrickou republikou na strane druhej bola podpísaná v roku 1999 v Pretórii. EÚ v nej asymetricky poskytla zvýhodnené prechodné obdobie pre JAR až na 12 rokov. Dohodou bolo liberalizovaných 90-95% vzájomného obchodu. 
V súlade s princípmi SOP MH SR v júni 2005 podpísalo Memorandum o porozumení medzi Ministerstvom hospodárstva SR a Ministerstvom obchodu a priemyslu JAR o zriadení Spoločného výboru pre hospodársku spoluprácu, ktoré má za cieľ vytvoriť mechanizmus pre identifikovanie a rozvoj vzájomnej obchodnej a hospodárskej spolupráce. Spoločný výbor by sa mal po prvý krát zísť v roku 2006. Slovenská strana pri podpise memoranda predložila návrh sektorov a konkrétnych projektov na spoluprácu, JAR strana zatiaľ na návrhy nereagovala.
5.7.	Stredomorská oblasť a Blízky východ
Barcelonský proces je iniciatívou Európskej únie zameranou na zintenzívnenie hospodárskej a obchodnej spolupráce s krajinami Stredomoria. Jej hlavným cieľom je vytvorenie pásma voľného obchodu do roku 2010 na základe bilaterálnych dohôd medzi EÚ 
a krajinami tohto regiónu. EUROMED združuje stredomorské krajiny, a to Alžírsko, Cyprus, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maltu, Maroko, Palestínu, Sýriu, Turecko a Tunisko, z ktorých sa Cyprus a Malta od 1. mája 2004 stali členskými krajinami EÚ. Všetky krajiny EUROMED-u postupne uzatvorili s EÚ bilaterálne asociačné dohody okrem Sýrie, s ktorou je takáto dohoda v štádiu technickej parafy (19.10.2004 v Bruseli). S ohľadom na vyšetrovanie atentátu na bývalého predsedu vlády Libanonu Haririho, EÚ pozastavila proces podpisu Asociačnej dohody medzi EÚ a Sýriou a nie je ani reálny predpoklad jej podpisu v najbližšom období. Medzi SR a SAR bola podpísaná Dlhodobá obchodná dohoda dňa 29.8.2005 v Damasku, ktorá bola vypovedaná zo strany SR k 30.4.2004 v súvislosti so vstupom Slovenska do EÚ od 1.5.2005. 
Vstupom do EÚ stratila platnosť aj bilaterálna Obchodná dohoda medzi SR a EAR, ktorá bola podpísaná dňa 3.7.1994 v Káhire. V súčasnosti slovenská strana študuje pripomienky egyptskej strany k návrhu slovenskej strany na uzatvorenie  Dohody o ekonomickej spolupráci medzi vládou SR a vládou EAR. Podpís dohody sa očakáva v priebehu 1. polroka 2006.
Na jeseň 2005 požiadala Európska komisia o mandát na otvorenie rokovaní o obchode so službami, investíciami a agrovýrobkami s krajinami EUROMED. 
Gulf Co-operation Council (GCC) je regionálna organizácia, ktorá bola vytvorená v roku 1981 a pokrýva spoluprácu krajín GCC v hospodárskej oblasti, politickej oblasti, v oblasti energetiky, bezpečnosti a vzdelávania. Jej členmi sú Bahrajn, Kuvajt, Omán, Katar, Saudská Arábia a Spojené arabské emiráty. EÚ v roku 1989 uzatvorila s krajinami tejto oblasti Dohodu o hospodárskej spolupráci (EC-GCC Cooperation Agreement). Jej cieľom bolo začať čo najskôr rokovania o vytvorení zóny voľného obchodu medzi EÚ a krajinami GCC. V júli 2004 EÚ a krajiny GCC konkretizovali svoje ponuky a predbežný návrh dohody bol predložený jednotlivým členským krajinám EÚ na pripomienky. V rokovaniach s krajinami GCC sa od tohto termínu nepostúpilo. Dôvodom pozastavenia rokovaní bolo a zostáva predovšetkým nedoriešenie problému dvojitých cien plynu Saudskej Arábie, kde domáce ceny sú zhruba o 30% nižšie ako exportné, ako aj nejednotnosť postoja krajín GCC k liberalizácii obchodu so službami.
Slovenská republika súhlasí s akceleráciou rokovaní s cieľom podpísať preferenčnú dohodu s krajinami GCC čo najskôr. Vyjadruje však obavy z možných negatívnych dopadov neriešenia otázky dvojitých cien plynu v Saudskej Arábii a nesúhlasí s tým, aby krajiny GCC v sektore služieb znižovali svoje ponuky pod svoje záväzky zakotvené vo WTO.  
6.	Tematické otázky
6.1.	Technické prekážky obchodu 
Základný medzinárodný nástroj ustanovený v oblasti technických predpisov a noriem na pôde Svetovej obchodnej organizácie predstavuje Dohoda o technických prekážkach obchodu (dohoda TBT WTO). Cieľom tejto dohody je zaistiť, aby predpisy, normy, skúšobné a certifikačné postupy nevytvárali nadbytočné prekážky v obchode. 
Dohoda uznáva právo členskej krajiny prijať opatrenia a normy, ktoré táto krajina považuje za legitímne a primerané s cieľom chrániť životy ľudí, zdravie rastlín alebo zvierat, životné prostredie, zabrániť klamlivým praktikám atď.  Tieto opatrenia sa však nesmú uplatňovať spôsobom, ktorý by bol prostriedkom svojvoľnej alebo bezdôvodnej diskriminácie medzi krajinami alebo by vytváral skryté prekážky obchodu. Členovia sú zaviazaní oznamovať návrhy relevantných technických predpisov, noriem a iných opatrení tak, aby poskytli ostatným členom primeraný čas na predloženie pripomienok a otázok. 
Dohoda nabáda krajiny, aby pri tvorbe technického predpisu naformulovali len ciele právom chráneného záujmu a na ich technické riešenia aby využili medzinárodné normy. V súčasnej dobe existuje viac ako 30 000 noriem ISO a IEC. Predpisy, ktoré sú prijaté na ich základe sa považujú za transparentné a napomáhajú znižovať regulačné zaťaženie a otvárať prístup na trhy iných krajín. K uznávaniu ekvivalencie úrovne právom chránených záujmov má napomáhať aj dôvera vo vykonané skúšky, ak sú vykonané akreditovanými subjektami. 
Obdobnú funkciu na vnútornom trhu EÚ plní smernica 98/34/ES o výmene informácií v oblasti technických predpisov a noriem, ktorá je však podporovaná judikatúrou európskeho súdneho dvora, ktorý kontroluje povinnosti členských krajín EÚ v oblasti prevencie vzniku nových prekážok obchodu. Do notifikačného formulára k smernici 98/34/ES sú subsumované notifikácie podľa TBT WTO a SPS WTO všade tam, kde je to relevantné.
Slovenská republika sa prihlásila k zabezpečeniu vykonávania dohody WTO TBT podľa čl. 15.2 Dohody (dokument G/TBT/2/Add.4 z 26. marca 1996) a má zriadené funkčné informačné stredisko.
Slovenský národný akreditačný systém je plnoprávnym členom všetkých dohôd vzájomného uznávania či už na európskej alebo na medzinárodnej úrovni. Podľa hodnotenia EK patrí k najlepším nielen v EÚ ale aj v celosvetovom meradle (IFAN, ILAC). 
Dohoda upravuje poskytovanie informácií o technických predpisoch, normách a postupoch na posudzovanie zhody. 
Výmenu informácií požadovaných Dohodou zabezpečuje v Slovenskej republike národné informačné stredisko zriadené na ÚNMS SR podľa článku 10 Dohody TBT WTO a podľa  Zákona č. 264/1999 Z. z. o technických požiadavkách na výrobky v znení neskorších predpisov. Zástupcovia ÚNMS SR sa pravidelne zúčastňujú zasadaní výboru TBT WTO.
Úlohou informačného strediska je zodpovedať všetky primerané otázky ostatných členov a zainteresovaných strán ostatných členov ako aj poskytovať príslušné dokumenty týkajúce sa prijatých alebo navrhovaných technických predpisov a postupov posudzovania zhody v Slovenskej republike.
IS WTO zabezpečuje plnenie oznamovacích povinností podľa článku 2.9 a 5.6 dohody:
•	oznamuje Sekretariátu WTO v Ženeve návrhy slovenských technických predpisov alebo postupov posudzovania zhody, ktoré môžu mať významný vplyv na medzinárodný obchod ostatných členských štátov WTO .
•	pravidelne mesačne zverejňuje prehľady oznámení ostatných členských štátov WTO vo Vestníku ÚNMS SR,
•	na požiadanie zabezpečuje pre slovenské subjekty plné texty oznamovaných návrhov technických predpisov ostatných členských štátov WTO,
•	zabezpečuje kontakt slovenských subjektov s príslušnými stranami ostatných členských štátov WTO,
•	zodpovedá primerané otázky ostatných členov a zainteresovaných strán ostatných členov a poskytuje príslušné dokumenty,
•	sprostredkuje distribúciu pripomienok k uvedeným návrhom.
Od 1. mája 2004 oznamuje Slovenská republika sekretariátu WTO len návrhy technických predpisov spadajúcich do neharmonizovanej sféry, ak tieto majú významný vplyv na obchodovanie s tretími krajinami a mohli by vytvárať technické prekážky obchodu. Návrhy predpisov ES s technickým obsahom, ktoré budú implementovaná do legislatívy členských štátov EÚ sú sekretariátu WTO oznamované Komisiou ES. Komisia ES tiež odpovedá na otázky a pripomienky členov WTO k návrhom technických predpisov oznámených Slovenskou republikou.
V prílohe 3 Dohody TBT WTO sa ustanovujú  zásady správnej praxe na prípravu, prijímanie a uplatňovanie noriem. K tomuto kódu sa prihlásil Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR (ÚNMS SR), ktorý od roku 1993 zastupoval SR ako národný normalizačný orgán v medzinárodných normalizačných organizáciách ISO (Medzinárodná organizácia pre normalizáciu) a IEC (Medzinárodná elektrotechnická komisia). Vzhľadom na skutočnosť, že technické normy prispievajú k odstraňovaniu technických prekážok v obchode a vytvárajú transparentné podmienky pre subjekty operujúce na trhu, možno považovať účasť na tvorbe návrhov medzinárodných noriem a ich následné implementovanie do národných normalizačných systémov za činnosť vedúcu k zvýšeniu konkurencieschopnosti národnej ekonomiky. Od roku 2000 ÚNMS SR delegoval výkon činností v oblasti technickej normalizácie vrátane medzinárodných aktivít na Slovenský ústav technickej normalizácie (SÚTN), ktorý sa stal národným normalizačným orgánom (NNO) a pristúpil k zásadám formulovaným prílohou 3 TBT WTO. 
Súlad medzi technickými riešeniami prijatými na európskej a na medzinárodnej úrovni zabezpečujú európske normalizačné organizácie CEN (Európsky výbor pre normalizáciu) a CENELEC (Európsky výbor pre normalizáciu v elektrotechnike) prostredníctvom tzv. Viedenskej dohody medzi ISO a CEN a Drážďanskej dohody medzi IEC a CENELEC. Ide tu o súbežné pripomienkovanie noriem v uvedených organizáciách, čím sa dosahuje široký medzinárodný konsenzus, vytvárajú sa transparentné podmienky pre všetkých účastníkov trhu, predchádza sa duplicite riešených úloh, vynakladaniu zbytočných finančných prostriedkov a v neposlednom rade aj času.
6.2.	Sanitárne a fytosanitárne opatrenia
Dohoda o uplatňovaní sanitárnych a fytosanitárnych opatrení (dohoda SPS WTO). bola zriadená ako samostatná dohoda pri vzniku Svetovej obchodnej organizácie. Cieľom tejto dohody je minimalizovať negatívny účinok sanitárnych a fytosanitárnych opatrení na obchod.
Medzi sanitárne a fytosanitárne opatrenia patria opatrenia zamerané na ochranu života a zdravia ľudí a zvierat pred ujmou spôsobenou vstupom a rozšírením prídavných, kontaminujúcich a toxických látok, choroboplodných organizmov v potravinách, nápojoch a krmivách, opatrenia na ochranu života a zdravia zvierat a rastlín pred ujmou spôsobenou vstupom a rozšírením chorôb a organizmov spôsobujúcich choroby, opatrenia na ochranu života a zdravia ľudí pred rastlinnými, živočíšnymi nositeľmi chorôb atď. Členské krajiny majú právo prijímať sanitárne a fytosanitárne opatrenia v rozsahu nevyhnutnom na ochranu života a zdravia ľudí, zvierat a rastlín, tieto opatrenia však musia byť založené na vedeckých poznatkoch a dôkazoch, najlepšie na medzinárodných normách, smerniciach a odporúčaniach.
Uplatňovanie týchto opatrení nesmie predstavovať skrytú prekážku medzinárodného obchodu, prípadne inú formu diskriminácie medzi členmi.
Členovia sú zaviazaní oznamovať návrhy relevantných opatrení, ktoré plánuje daný štát prijať. Oznámenie musí poskytnúť ostatným členom primeraný čas na podanie pripomienok.
Tieto otázky rieši Príloha B k Dohode, ktorá stanovuje povinnosti v oblasti transparentnosti sanitárnych a fytosanitárnych predpisov a okrem iného požaduje aj existenciu informačného strediska. Informačné stredisko existujúce na ÚNMS SR od roku 1995 rozšírilo svoju činnosť o výmenu informácií podľa Dohody SPS WTO.
V súčasnosti informačné stredisko:
-	oznamuje Sekretariátu WTO v Ženeve návrhy slovenských sanitárnych a fytosanitárnych opatrení podľa požiadaviek národných notifikačných orgánov a iných relevantných orgánov,
-	pravidelne mesačne zverejňuje prehľady oznámení ostatných členských štátov WTO vo Vestníku ÚNMS SR,
-	na požiadanie zabezpečuje pre slovenské subjekty plné texty oznámených sanitárnych a fytosanitárnych opatrení, 
-	zabezpečuje kontakt slovenských subjektov s príslušnými stranami ostatných členských štátov WTO,
-	sprostredkuje zodpovedanie primeraných otázok ostatných členov a zainteresovaných strán ostatných členov a poskytuje príslušné dokumenty,
-	sprostredkuje distribúciu pripomienok k uvedeným návrhom.
S ohľadom na špecifickosť sanitárnych a fytosanitárnych opatrení sa dohoda SPS WTO rozvíjala samostatne, čo prinieslo podstatné zmeny aj v oblasti výmeny informácií. Bol ustanovený inštitút národného notifikačného orgánu. Úlohu národných notifikačných orgánov (dokument G/SPS/NNA/7 z 20. októbra 2004), ktoré sú zodpovedné za oznamovanie sanitárnych a fytosanitárnych opatrení plnia v Slovenskej republike dve organizácie – Ministerstvo pôdohospodárstva (fytosanitárne opatrenia a ochrana rastlín) a Štátna veterinárna a potravinová správa (sanitárne opatrenia a zdravie zvierat). Predstavitelia týchto dvoch organizácií sa zúčastňujú na zasadaniach výboru SPS WTO.
6.3.	Exportné úvery a garancie 
	Exportné úvery a garancie (ECG), poskytované cez oficiálne úverové inštitúcie (Export Credit Agencies – ECA) sú jediné povolené formy podpory exportu v EÚ. V prípade Slovenskej republiky tieto finančné služby poskytuje Eximbanka SR. Pre vytvorenie jednotného pracovného rámca a rovnakých konkurenčných podmienok pri poskytovaní úverov a garancií v rámci EÚ a OECD pravidelne zasadá Pracovná skupina ECG Rady EÚ (Working Group on ECG), Pracovná skupina ECG pri OECD (Working Party on ECG) a Pracovná skupina Dohody o ECG pri OECD (Arrangement on Officially Supported Export Credits). Tieto pracovné skupiny sa zaoberajú pravidlami a podmienkami poskytovania ECG v rôznych sektoroch napr.: Lode, Atómové elektrárne, Civilné lietadlá, Obnoviteľné zdroje energie a vodné projekty. 
Ďalej sa  na zasadnutiach rokuje o výške úrokových sadzieb pri exportných úveroch, dĺžke splácania pri konkrétnych typoch úverov, minimálnej výške prvej splátky základnej istiny, dobách odkladu splácania,  o financovaní miestnych nákladov z exportných úverov, financovaní viazanej a neviazanej pomoci cez ECG,  výške poistného pri poskytnutí úveru z komerčnej banky, ohodnoteniach krajín podľa finančného rizika (country risk) a s tým súvisiace povolené navýšenie úrokov a poistných prémií, o vplyve ECG na životné prostredie pri veľkých projektoch, o potieraní korupcie pri poskytovaní ECG a ďalšia problematika.
Slovenská republika na všetkých zasadnutiach, či už plenárnych alebo technických,  sa snaží presadzovať  národné záujmy cez svojich zástupcov (MH SR a Eximbanka) a podieľa sa na tvorbe spoločných záväzných pravidiel v rámci EÚ a pravidiel v rámci OECD.
6.4.	Databáza trhov prístupu 
Databáza informácií o prístupe podnikateľských subjektov z členských krajín EÚ na trhy tretích, t.j. nečlenských krajín EÚ (Market Access Database  - MADB),  bola sprístupnená pre členské krajiny EÚ v roku 1996. Odvtedy stratégia EÚ na uľahčenie prístupu na trhy tretích krajín prešla vývojom, pričom sa spresnila úloha Európskej komisie (DG Trade) v tomto procese. Uvedená databáza sa nachádza na internetovej stránke EK  http://mkaccdb.eu.int a stránka sa priebežne aktualizuje. Člení sa na nasledujúce oblasti: 
-	databáza obchodných bariér (informácie o exportných a  investičných podmienkach vývozu do nečlenských krajín EÚ, vyhľadávať je možné  podľa  krajiny, sektorálnej oblasti a podľa druhu bariéry, resp. opatrenia)
-	príručka  pre vývozcov, týkajúca sa dovozných formalít v tretích krajinách (importné procedúry podľa jednotlivých komodít);
-	štatistická databáza obchodu medzi EÚ a tretími krajinami (podľa krajiny, výrobku, HS kapitoly, HS 4 alebo HS 6);
-	aplikované tarify tretích krajín (na základe HS kódov alebo názvu výrobku je možné zistiť clá a  ďalšie  poplatky uplatňované pri dovoze jednotlivých výrobkov);
štúdie (správy týkajúce sa prístupu na trh vo vybraných obchodných oblastiach alebo podľa jednotlivých tretích krajín, resp. zoskupení).

Na internetovej stránke MADB je dostupná aj príručka o Všeobecnej dohode o obchode so službami  (GATS - General Agreement on Trade in Services) a  záväzné maximálne colné sadzby, t.j. tarifné stropy (WTO Bound Tariffs), ku ktorým sa zaviazali vo WTO jednotlivé nečlenské krajiny EÚ pri dovoze konkrétnych výrobkov.
Informácie o prístupe na trhy tretích krajín, resp. o existujúcich obchodných bariérach pri vývoze do týchto krajín, sú dôležitým informačným zdrojom nielen pre podnikateľské subjekty pri uľahčovaní ich vývozu do nečlenských krajín EÚ, ale aj pre Slovenskú obchodnú priemyselnú komoru (SOPK), Asociáciu zamestnávateľských zväzov a združení SR (AZZZ SR), štátnu správu, študentov, ale aj širokú verejnosť. 

6.5.	Kontroly exportu tovarov a technológii  dvojakého použitia
MH SR pri uplatňovaní systému kontroly vývozu tovaru a technológií dvojakého použitia vychádza zo zahraničnopolitických, bezpečnostných a obchodných záujmov Slovenskej republiky, pri súčasnom zohľadňovaní cieľov medzinárodných kontrolných režimov, ktorých je SR členom alebo ktoré vláda SR uznáva. 
Pred vstupom SR do EÚ sa uplatňoval systém kontroly regulovaný národnou legislatívou, zákonom č. 26/2002 Z. z. o podmienkach a kontrole dovozu, vývozu a sprostredkovateľských činností týkajúcich sa tovaru a technológií podliehajúcich medzinárodným kontrolným režimom a o zmene zákona č. 179/1998 Z. z. o obchodovaní s vojenským materiálom a o doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov a výnosom MH SR č. 2/2004, ktorým sa vykonávajú niektoré ustanovenia zákona č. 26/2002 Z. z.. Kontrole podliehal dovoz, vývoz a sprostredkovateľské činnosti s tovarom a technológiami dvojakého použitia. 
Vstup SR do EÚ priniesol v oblasti kontroly tovaru a technológií dvojakého použitia niekoľko zmien. Od 1. mája 2004 platia v SR právne predpisy EÚ a národné predpisy súčasne. Zákon č. 26/2002 Z. z. nie je síce v rozpore s nariadením Rady (ES) č. 1334/2000 stanovujúcim režim spoločenstva pre kontrolu exportov položiek a technológie s dvojakým použitím, ale v mnohých ustanoveniach sa s ním prekrýva. Z uvedeného dôvodu sa pripravuje nový zákon o tovare a technológiách dvojakého použitia, ktorý bude regulovať iba tie oblasti, ktorých úpravu nariadenie Rady (ES) č. 1334/2000 ponecháva v právomoci ČŠ.	 Od 1. mája 2004 kontrole podlieha vývoz, preprava vymedzeného tovaru a technológií v rámci Spoločenstva a sprostredkovateľské činnosti, teda upustilo sa od kontroly dovozu. Dovoz podlieha kontrole iba v tých prípadoch, keď zahraničný dodávateľ požiada o vystavenie Medzinárodného dovozného certifikátu (IIC). Spolu s nariadením Rady (ES) č. 1334/2000 sa v praxi uplatňuje aj zákon č. 26/2002 Z. z., najmä ustanovenia o kontrole a sankciách, ktoré nie sú obsiahnuté v nariadení Rady (ES) č. 1334/2000. V platnosti zostal aj výnos MH SR č. 2/2004 ktorý ustanovuje vzory žiadostí. Príloha výnosu obsahujúca zoznam kontrolovaného tovaru stratila vstupom do EÚ platnosť a aplikuje sa zoznam obsiahnutý v nariadení Rady. 
Nariadenie Rady (ES) č. 1334/2000 tvorí základ spoločného systému kontroly exportu tovaru a technológií dvojakého použitia a zabezpečuje dodržiavanie medzinárodných záväzkov prijatých medzinárodnými kontrolnými režimami (Wassenaar Arrangement, Australia Group, Nuclear Suppliers Group a Missile Technology Control Regime). SR je s výnimkou Missile Technology Control Regime (MTCR) členom všetkých uvádzaných medzinárodných kontrolných režimov, ale prostredníctvom uplatňovania európskej legislatívy aplikuje už aj ciele režimu MTCR.
Hlavné priority EÚ v oblasti tovaru a technológií dvojakého použitia sú najmä:
-	vytvoriť databázu EÚ obsahujúcu zamietnutia kontrolných režimov i EÚ
-	odstrániť odlišnosti pri využívaní všeobecných vývozných povolení
-	zaviesť kontrolu tranzitu a prekládky tovaru dvojakého použitia.
SR sa na prioritách EÚ podieľa priebežným plnením úloh stanovených na zasadnutiach pracovných skupín Rady EÚ (Working Party on Dual Use Goods) a EK (Coordination Group established under the article 18 of  the Council Regulation No. 1334/2000), na zasadnutiach ktorých sa zúčastňuje.

7.	
Záver
EÚ uplatňuje voči tretím krajinám, t.j. voči štátom, ktoré nie sú členmi EÚ, spoločnú obchodnú politiku (ďalej len „SOP“). SOP je termínom ustanoveným v článkoch 131 a 133 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev, ktorá bola spresnená Amsterdamskou zmluvou a následne Zmluvou z Nice. Znamená súhrn jednotných pravidiel, ktoré sú záväzné pre členské štáty v oblasti obchodných vzťahov s tretími krajinami. 
Už v predvstupovom období MH SR pripravilo zabezpečenie plynulého prechodu SR na podmienky SOP tak, aby po rozšírení EÚ neboli na trhoch tretích krajín znevýhodnené slovenské subjekty oproti partnerom z EÚ, resp. aby v dôsledku vstupu do EÚ nedošlo k narušeniu tradičných obchodných tokov.
Od 1. mája 2004 sú komunitárne právne predpisy v oblasti SOP a medzinárodné obchodné zmluvy uzatvorené Európskym spoločenstvom (ďalej len „ES“) so štátmi mimo EÚ záväzné aj pre SR. Dovoz tovaru z tretích krajín do SR podlieha spoločným colným sadzbám stanoveným v spoločnom colnom sadzobníku EÚ. Tretie krajiny zaťažujú výrobky dovážané zo SR colnými sadzbami určenými pre tovar z EÚ. SR uplatňuje ochranné opatrenia vo forme množstevných obmedzení, colných kvót, monitorovacích a kontrolných dovozno-vývozných režimov, ktoré voči tretím krajinám prijala EÚ. Na druhej strane slovenskí výrobcovia a exportéri musia znášať opatrenia tretích krajín namierené voči vývozom z EÚ ako celku.
Pravidlám SOP podlieha približne jedna pätina zahranično-obchodného obratu SR (80% obratu tvorí už voľná výmena tovaru s členskými štátmi EÚ). Práve do tejto oblasti, t.j. do obchodu s krajinami SNŠ, mimoeurópskymi vyspelými ekonomikami, rozvojovými štátmi a štátmi s tranzitívnou ekonomikou, sa koncentruje takmer celý schodok obchodnej bilancie SR. Z tohto pohľadu by oblasť SOP mala patriť medzi prioritné oblasti SR.
Z hľadiska inštitucionálneho zabezpečenia SOP má dôležité právomoci Európska komisia. Článok 133 Zmluvy o EÚ udeľuje Európskej komisii kompetencie pri vytváraní, formulovaní stratégie a realizácii SOP, ktoré  pokrývajú vykonávanie obchodných dohôd v rámci WTO, dohôd s regionálnymi združeniami, ale  aj s jednotlivými krajinami, ktoré nie sú členmi EÚ.
Pri rozhodovaní o aktuálnych obchodných otázkach EÚ zohráva dôležitú úlohu Výbor 133, ktorý je poradný výbor Rady EÚ pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy. Výbor 133 zodpovedá za multilaterálne obchodné záležitosti, ktoré sa vzťahujú na aplikáciu pravidiel WTO a prípravu negociačných pozícií. Na jeho zasadnutiach sa zúčastňujú národní experti jednotlivých členských krajín EÚ. Prostredníctvom Výboru 133 má SR, rovnako ako ostatné členské štáty, možnosť vyjadriť svoje stanoviská k prerokovávanej problematike, presadiť a obhájiť národnú pozíciu v súlade so svojimi obchodnými záujmami a ovplyvniť tak smerovanie spoločnej obchodnej politiky EÚ. Rovnako dôležitá je i práca v ďalších výboroch a pracovných skupinách EÚ. Zoznam orgánov EÚ, ktoré sa zaoberajú problematikou SOP je uvedený v prílohe č.2 tohto materiálu. 
Vývoj slovenského zahraničného obchodu a jeho konkurenčnej schopnosti bol už v obdobiach pred vstupom do EÚ ovplyvnený zmenami súvisiacimi s očakávaným vstupom. V tejto súvislosti bol výraznejší zlom v prelomovom období nášho vstupu do EÚ zaznamenaný len vo vývoji exportu do tretích krajín spôsobený poklesom exportu osobných automobilov hlavne do USA. 
Od vstupu Slovenska do EÚ vzrástla konkurenčná schopnosť slovenského exportu smerujúceho na trhy EÚ15 aj EÚ10, poklesla na trhoch tretích krajín. V štruktúre konkurenčnej schopnosti podiel exportu konkurujúceho kvalitou rástol len v smerovaní do EÚ10. Na trhoch EÚ15 a tretích krajín rástol podiel konkurencie cenou.
V zásade je možné konštatovať, že vstup do EÚ znamenal pre slovenský zahraničný obchod pozitívnu zmenu. Jednoznačne došlo k rozšíreniu voľného trhu pre slovenských exportérov v rámci európskeho priestoru, ale aj vo vzťahu k tretím trhom, kde EÚ ako celok má lepší prístup aký mala SR pred vstupom do EÚ. Na druhej strane SR prevzala aj dokonalejší systém ochrany svojho trhu, než aký mala pred 1. májom 2004. Zlepšenie podmienok pre výrobcov a exportérov v oblasti obchodu a garancia ich stability je jednou z príčin, ktorá priamo iniciuje prílev zahraničných investícií do SR.

Prílohy:
1.	Vývoj zahraničného obchodu SR v rokoch 2003, 2004 a v 1. polroku 2005 
2.	Prehľad orgánov EÚ v oblasti SOP