Predkladacia správa

Po roku 1989 sa v rámci demokratizácie spoločnosti začal postupne realizovať proces nápravy majetkových krívd fyzických a právnických osôb. Majetková reštitúcia cirkví sa však v rámci ČSFR do konca roku 1993 neuskutočnila. Istú výnimku predstavujú rehole a kongregácie, ktorým bola zákonom č. 298/1990 Zb. o úprave niektorých majetkových vzťahov rehoľných rádov a kongregácií a arcibiskupstva olomouckého v znení zákona č. 338/1991 Zb. vrátená časť objektov. 
	Významný pokrok v tejto oblasti znamenal až zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 282/1993 Z. z. o zmiernení niektorých majetkových krívd spôsobených cirkvám a náboženským spoločnostiam. Zákon predpokladal len zmiernenie následkov niektorých majetkových krívd. Nezakladal teda právo na vrátenie celého majetku cirkvi alebo náboženskej spoločnosti, ktorý prešiel v rozhodnom období z viacerých titulov do vlastníctva štátu, resp. iných povinných osôb. Pôvodný zákon sa upravil novelou č. 97/2002 Z. z., ktorá spresnila a rozšírila možnosť reštituovať cirkevný majetok.
	Zo 16 registrovaných cirkví a náboženských spoločností sa reštitučné nároky týkali rímskokatolíckej a gréckokatolíckej cirkvi, evanjelickej cirkvi a. v., reformovanej kresťanskej cirkvi a židovských náboženských obcí. Niekoľko málo prípadov sa týkalo cirkvi adventistov siedmeho dňa a bratskej jednoty baptistov.
	Zákon stanovoval 12 mesiacov na uplatnenie nárokov. Povinná osoba mala v tejto lehote uzavrieť s oprávnenou osobou do 90 dní od doručenia výzvy dohodu o vydaní veci. Ak povinná osoba výzve v stanovenej lehote nevyhovela, mala oprávnená osoba možnosť uplatniť svoj nárok na súde v lehote 15 mesiacov od doručenia výzvy, inak nárok zanikol. Stanovené lehoty však v mnohých prípadoch nebolo možné dodržať, keďže z objektívnych príčin bolo pomerne náročné zabezpečiť potrebné podklady a povinné osoby ako aj príslušné inštitúcie štátnej správy neposkytovali zákonom požadovanú súčinnosť. Vážne problémy spôsobovala aj nepripravenosť cirkevnej administratívy na realizáciu celého procesu. 
	Cieľom poslaneckého návrhu zákona je odstrániť nerovnoprávne postavenie, do ktorého sa cirkvi a náboženské spoločnosti v porovnaní s fyzickými osobami dostali po prijatí zákona č. 503/2003 Z. z., ktorý predlžil lehoty na uplatnenie nárokov. Poskytne sa tak rovnaká právna ochrana vlastníctva fyzických osôb a vlastníctva cirkví a náboženských spoločností. Predkladaný poslanecký návrh zákona nadväzuje na návrh, ktorý bol vypracovaný skupinou poslancov a predložený na rokovanie vlády SR 14. júla 2004. Vláda SR však vyslovila nesúhlas s predmetným návrhom. Tento návrh však bol parlamentom schválený 23. septembra 2004, avšak prezident zákon vrátil. Do textu predkladaného poslaneckého návrhu zákona boli následne zapracované pripomienky legislatívneho charakteru, ktoré skvalitnili jeho obsah a zároveň rešpektovali pripomienky prezidenta SR.    
	Ministerstvo kultúry SR aj v nadväznosti na stanovisko Ministerstva financií SR konštatuje, že prijatie zákona bude zakladať zvýšenie nárokov na štátny rozpočet z dôvodu nákladov štátu spojených s geometrickým zameraním vydania nehnuteľných vecí. Tieto požiadavky cirkví sú hradené prostredníctvom rozpočtovej kapitoly ministerstva kultúry a v súčasnosti predstavujú cca. 15 mil. Sk ročne. Tieto výdavky by mali už klesajúcu tendenciu, avšak prijatím predmetného zákona by sa tento trend udržal, prípadne aj zvýšil.

Záver:
 	Vzhľadom na uvedené Ministerstvo kultúry SR odporúča vysloviť súhlas s predmetným návrhom zákona skupiny poslancov.