PRÍLOHA č. 2

Analýza tvorby zisku z verejného zdravotného poistenia 

V oblasti povinného zdravotného poistenia nie je možné považovať zdravotné poisťovne za podnikateľov v zmysle práva EU, podľa ktorého podnik je akákoľvek entita vykonávajúca činnosti komerčnej alebo hospodárskej povahy, bezohľadu na jej právnu formu, alebo spôsob jej financovania. Podľa rozhodnutia Európskeho súdneho dvora (Case C-205/03 P, FENIN v Commission) koncept hospodárskej činnosti je charakterizovaný umiestňovaním tovarov alebo služieb na danom trhu a nie samotnou činnosťou nákupu služieb To znamená, že činnosť nákupu zdravotníckych služieb treba posudzovať v spojení s ich použitím. Charakter  činnosti nákupu sa musí určiť podľa toho, či následné použitie nakúpených služieb je hospodárskou činnosťou. Názor, že činnosť nákupu služieb je hospodárskou činnosťou samou o sebe, oddeliteľnou od ich následného použitia, súd odmietol. Vzhľadom na to, že služby nakúpené zdravotnými poisťovňami následne používajú poistenci bezplatne,  je zjavné, že následné použitie týchto služieb nie je hospodárskou činnosťou . Z toho dôvodu nemôže byť nákup zdravotnej starostlivosti zdravotnými poisťovňami považovaný za hospodársku činnosť orientovanú na zisk.
Zdravotné poisťovne vykonávajú svoju činnosť v povinnom zdravotnom poistení podľa princípu solidarity, sú financované zo sociálnych poistných príspevkov, ktorých percentuálnu sadzbu stanovuje zákon  (nie z poistného, vypočítavaného podľa rizík), a ktoré platia poistenci, zamestnávatelia a štát vopred (pred a nezávisle na využívaní zdravotníckych služieb) a svojim poistencom zabezpečujú bezplatné zdravotnícke služby na základe princípu „pay-as-you-go“, teda priebežných  mesačných platieb poskytovateľom zdravotníckych služieb.
	V súvislosti s platnou aj pripravovanou legislatívou v oblasti zdravotného poistenia, vzhľadom na naše členstvo v EÚ,  je nanajvýš aktuálne preskúmať právnu úpravu EU. A to tak vo vzťahu k zisku, konkurencii, oprávnenosti štátnych zásahov, ako aj k nášmu zákonu o hospodárskej súťaži, ktorý (na rozdiel od stanovísk Európskeho súdneho dvora v takýchto veciach) zaraďuje zdravotné poisťovne medzi podnikateľov, podliehajúcich tomuto zákonu. 
V nadväznosti na charakteristiku povinného sociálneho zdravotného poistenia, s prihliadnutím na vstupy, výstupy, solidaritu, prerozdeľovanie by bolo v prvom rade vhodné jednoznačne definovať  v našej právnej úprave verejný systém sociálneho zdravotného poistenia ako systém, ktorý plní výlučne sociálnu funkciu a organizácie poverené jeho spravovaním vykonávajú činnosti na princípe národnej solidarity a na princípe neziskovosti.
Z uvedeného vyplýva, že vyňatie spod pravidiel hospodárskej súťaže je opodstatnené aj pre náš systém povinného zdravotného poistenia. Pretože poskytuje kľúčové verejné služby, resp.  výlučne sociálne funkcie, určené zákonom a jeho činnosti sú založené na solidarite. Už samotná povaha týchto úloh a funkcií predurčuje, že tu nejde o vykonávanie hospodárskej činnosti a orientáciu na zisk. Dávky poistného krytia (zdravotnícke služby) sú dané zákonom, bez väzby na výšku platených poistných príspevkov. Nejde tu o výber poistencov, ani dávok  podľa rizikovosti. Poistenie je zo zákona povinné. Zdravotné poisťovne plnia úlohy vo verejnom záujme, ktoré im zveruje zákon. Sú subjektom štátnej regulácie a kontroly. Je v záujme nielen obyvateľov nášho štátu, ale aj obyvateľov EU, aby takéto služby boli rozvíjané a boli subjektom vnútroštátnej regulácie. Pretože prispievajú k procesu dosahovania Lisabonských cieľov, nemôžu byť ponechané na trh. Požiadavky na solidárnosť, univerzálnosť, dostupnosť ich služieb nemôžu byť uspokojené spontánne trhom a vyžadujú si štátnu reguláciu. Právo a povinnosť organizovať systém sociálnej ochrany v prípade choroby pre svojich obyvateľov je jednou z kľúčových úloh sociálneho štátu.