Title: Niektoré informácie zo správy MZV USA o obchodovaní s ľuďmi 2005
Author: MV SR

Príloha č. 2
Niektoré informácie zo správy MZV USA o obchodovaní s ľuďmi 2005
SLOVENSKÁ REPUBLIKA (ZOZNAM SLEDOVANÝCH KRAJÍN - 2. ÚROVEŇ)
Slovenská republika je aj zdrojovou krajinou a v menšej miere tranzitnou krajinou pre ženy a dievčatá, ktoré sú predmetom obchodovania na účely sexuálneho využívania, najmä smerom do krajín západnej a strednej Európy, ako aj do Japonska. Obchod s obeťami z bývalých sovietskych republík (najmä Moldavska a Ukrajiny) a z balkánskeho regiónu sa uskutočňuje cez územie Slovenskej republiky. Podľa nedávnej štúdie jednej mimovládnej organizácie smeruje obchodovanie s rómskymi ženami zo Slovenska do Prahy a českých pohraničných miest.
Vláda Slovenskej republiky neplní v plnom rozsahu minimálne normy na odstránenie obchodovania s ľuďmi, ale vyvíja v tomto smere výrazné úsilie. Slovenská republika bola zaradená na zoznam sledovaných krajín 2. úrovne kvôli absencii dôkazov o zvyšovaní úsilia na odstránenie závažných foriem obchodovania v porovnaní s predchádzajúcim rokom. Úsilie vlády o poskytnutie pomoci a ochrany obetiam a programy na zabránenie obchodovania zostávajú nedostatočné. Slovenská vláda zriadila 31. marca 2005 medzirezortnú expertnú pracovnú skupinu s cieľom vypracovať koordinovaný Národný akčný plán boja proti obchodovaniu; neuplynula však dostatočne dlhá doba na to, aby bolo možné posúdiť efektívnosť tejto pracovnej skupiny.
Trestné stíhanie
Úsilie slovenských orgánov na uplatňovanie práva v boji proti obchodovaniu s ľuďmi na Slovensku bolo v roku 2004 podobné ako v roku 2003. Slovenská vláda novelizovala trestný zákon s cieľom dosiahnuť súlad s medzinárodnými právnymi dokumentmi zavedením skutkovej podstaty obchodovania v rámci krajiny, aj cezhraničného obchodovania na účely sexuálneho a pracovného využívania s primerane prísnymi trestami. Vláda uviedla, že v súvislosti s obchodovaním s ľuďmi sa v roku 2004 viedlo 27 vyšetrovaní, 19 trestných stíhaní a šesť obchodníkov bolo odsúdených; neuviedla, aké tresty boli uložené za trestné činy súvisiace s obchodovaním. Problematika obchodovania s ľuďmi bola zaradená do učebných osnov Akadémie Policajného zboru. V roku 2004 spolupracovali príslušníci slovenských orgánov na uplatňovanie práva, najmä s nemeckými, rakúskymi, českými a maďarskými orgánmi pri vyšetrovaniach súvisiacich s obchodovaním s ľuďmi. Slovenská špecializovaná jednotka na boj proti obchodovaniu s ľuďmi konštatovala, že spoločné vyšetrovania do istej miery obmedzovala nedostatočná znalosť anglického jazyka u slovenských príslušníkov polície. Vláda nenahlásila žiadne prípady odsúdenia vládnych úradníkov za trestné činy súvisiace s obchodovaním s ľuďmi. Počas relevantného obdobia sa naďalej vyskytovali tvrdenia o korupčných aktivitách colných a hraničných orgánov, ktoré mohli uľahčiť obchodovanie.
Ochrana
Slovenská republika naďalej značne zaostávala v oblasti ochrany obetí, sčasti aj v dôsledku finančných obmedzení. Hoci je chvályhodné, že slovenská legislatíva umožňuje udeliť štatút osoby s dočasným pobytom obetiam, ktoré sú ochotné pomáhať polícii pri trestnom stíhaní a vstúpiť do programu ochrany svedkov, vláda nezisťovala, či bol tento štatút niektorým obetiam obchodovania skutočne udelený. Vláda síce poskytla menšie granty miestnym organizáciám na poskytovanie pomoci a útočiska obetiam obchodovania, ale mimovládne organizácie všeobecne naďalej udávali ťažkosti so získavaním financií na poskytovanie služieb týmto obetiam. Podľa novelizovaného zákona o odškodnení obetí trestných činov má polícia od júla 2004 povinnosť dať obetiam trestných činov zoznam mimovládnych organizácií poskytujúcich pomoc v danom regióne; len málo miestnych policajných útvarov však bolo v priamom kontakte s týmito organizáciami. Slovensku chýbali postupy na odlíšenie obetí obchodovania od nelegálnych prisťahovalcov. V prípade, že osoba bola identifikovaná ako obeť obchodovania, príslušníci orgánov na uplatňovanie práva dodržiavali práva obetí. Mimovládne organizácie prejavili obavu, že niekoľko tisíc žiadateľov o azyl, ktorí sa už nenachádzajú v slovenských utečeneckých zariadeniach, najmä ukrajinské a moldavské ženy, mohli zverbovať obchodníci s ľuďmi.
Prevencia
V relevantnom období vláda naďalej vynakladala len málo zdrojov na zabránenie obchodovania s ľuďmi. Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny poskytlo malý grant jednej domácej mimovládnej organizácii na realizáciu programu zvyšovania informovanosti o obchodovaní s ľuďmi v rómskych osadách. Ministerstvo vnútra pomohlo financovať mimovládnu organizáciu, ktorá prevádzkuje krízovú linku na Slovensku, pričom pracuje s obeťami obchodovania a prijíma telefonáty od občanov, ktorí majú záujem o prácu v inej krajine a chcú sa vyhnúť situáciám spojeným s obchodovaním. V roku 2004 na Slovensku neexistoval nijaký koordinovaný národný akčný plán boja proti obchodovaniu, aj keď 31. marca 2005 vláda zriadila medzirezortnú expertnú pracovnú skupinu, ktorá ho mala vypracovať. Ministerstvo vnútra bolo jediným vládnym subjektom, ktorý do vyhlásenia o svojom poslaní zaradil aj cieľ predchádzať obchodovaniu s ľuďmi.