Dôvodová správa

A.	Všeobecná časť

Návrh zákona o sociálnych službách a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov je vypracovaný v súlade s Plánom legislatívnych úloh vlády SR na roky 2006-2010. Dôvodom vypracovania predkladanej právnej úpravy bola skutočnosť, že súčasná právna úprava zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov už dostatočným spôsobom nerieši a neupravuje poskytovanie a financovanie sociálnych služieb.

		Súčasný právny systém nezabezpečuje každej fyzickej osobe prístup k sociálnej službe, ak je na ňu odkázaná, neposkytuje dostatočnú variabilitu sociálnych služieb, neupravuje sociálne služby nízkoprahového charakteru zamerané na zabezpečenie nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb a nevytvára vhodné podmienky pre zotrvanie klienta v prirodzenom (domácom) sociálnom prostredí. 

Chýba právne zakotvenie koordinácie dlhodobej sociálnej a zdravotnej starostlivosti a systém komunitného plánovania, nie sú ustanovené podmienky a kritéria kvality sociálnych služieb, jednotný systém vzdelávania zamestnancov sociálnych služieb a požiadaviek na kvalifikáciu odborných zamestnancov.

	Cieľom pripravovanej novej právnej úpravy právnych vzťahov pri poskytovaní sociálnych služieb je podporovať sociálne začlenenie občanov a uspokojovať sociálne potreby ľudí v nepriaznivej sociálnej situácii. Za nepriaznivú sociálnu situáciu sa považuje stav sociálnej núdze fyzickej osoby, rodiny a komunity, v ktorom sa táto osoba, rodina, komunita nachádza z dôvodu, že nemá zabezpečené základné životné potreby, pre svoje životné návyky, pre spôsob života, pre ťažké zdravotné postihnutie alebo nepriaznivý zdravotný stav, pre dovŕšenie dôchodkového veku, pre výkon opatrovania fyzickej osoby s ťažkým zdravotným postihnutím, pre ohrozenie správaním iných fyzických osôb alebo z dôvodu, že sa stala obeťou obchodovania s ľuďmi. 

Nová právna úprava bude komplexne orientovaná na jednotlivca, rodinu a komunitu fyzických osôb, ktorí sa ocitli v nepriaznivej sociálnej situácií alebo v krízovej sociálnej situácii, ktorých riešenie alebo riziko ich vzniku zakladá vhodnosť a účelnosť pomoci poskytnutím sociálnej služby. 

Návrh zákona zaručuje právo fyzickej osoby na poskytnutie sociálnej služby alebo zabezpečenie jej poskytnutia a právo výberu poskytovateľa, za splnenia podmienok ustanovených týmto zákonom a ďalšie práva pri poskytovaní sociálnych služieb, napr. právo na poskytovanie sociálnej služby, ktorá umožňuje realizovať základné ľudské práva a slobody, zachováva ľudskú dôstojnosť a zabraňuje sociálnemu vylúčeniu a právo na zabezpečenie dostupnosti informácií o sociálnej službe. Taktiež sú upravené práva klienta v zariadení sociálnych služieb. 

V návrhu zákona sa vytvárajú rovnaké podmienky pre poskytovateľov sociálnych služieb a to bez ohľadu na to, či sú to verejní alebo neverejní poskytovatelia sociálnych služieb, nakoľko aj verejní poskytovatelia budú môcť poskytovať sociálne služby, len ak budú zapísaní do registra poskytovateľov sociálnych služieb. Samosprávne kraje podľa návrhu však môžu poskytovať sociálne služby len prostredníctvom právnických osôb na tento účel zriadených alebo založených. V návrhu sú podrobne upravené povinnosti poskytovateľa sociálnej služby. Ide napríklad o povinnosť poskytovateľa sociálnych služieb vypracovať a dodržiavať procedurálne, personálne a prevádzkové podmienky poskytovania sociálnej služby (tzv. štandardy kvality). Poskytovateľ je ďalej povinný napríklad vypracovať individuálny rozvojový plán klienta, dodržiavať maximálny počet klientov na jedného zamestnanca a za účelom zvýšenia profesionality práce vypracovať a uskutočňovať program supervízie.

Osobitne je upravená povinnosť zariadenia pri ochrane života a zdravia prijímateľa sociálnej služby, t.j. vymedzuje situácie a podmienky, pri ktorých je možné použiť prostriedky netelesného/telesného obmedzenia klienta, ako aj postup pri jeho použití.

Návrh zákona rozdeľuje sociálne služby do niekoľkých skupín, v závislosti od povahy nepriaznivej sociálnej situácie alebo od cieľovej skupiny, ktorej sú určené. Ide o sociálne služby na zabezpečenie nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb, sociálne služby na podporu rodiny s deťmi, sociálne služby pre fyzické osoby s ťažkým zdravotným postihnutím, nepriaznivým zdravotným stavom alebo pre fyzické osoby, ktoré dovŕšili dôchodkový vek, sociálne služby s použitím telekomunikačných technológii a podporné služby. 

Sociálne služby podľa tohto zákona sa poskytujú prostredníctvom odborných, obslužných a ďalších činností, ktoré je poskytovateľ povinný poskytnúť alebo zabezpečiť v prípade, že sú tieto činnosti taxatívne pri týchto službách vymedzené. Zároveň poskytovateľ môže vykonávať aj iné činnosti ako upravuje tento zákon, ktoré zvýšia kvalitu sociálnej služby. Všeobecne možno konštatovať, že sociálne služby sú službami verejného záujmu a  sú poskytované bez dosiahnutia zisku, avšak návrh umožňuje aj poskytovanie sociálnych služieb v rámci živnosti alebo podnikania.

 Odborné činnosti, ktorými sú sociálne poradenstvo a sociálna rehabilitácia je možné za podmienok ustanovených týmto zákonom poskytovať aj samostatne.

Ustanovujú sa nové sociálne služby - odľahčovaciu službu, sprostredkovanie tlmočníckej služby, sprostredkovanie osobnej asistencie, pomoc pri výkone opatrovníckych práv a povinností, sprievodcovskú a predčitateľskú službu, tlmočnícku službu, požičiavanie pomôcok, monitorovanie a signalizáciu potreby pomoci, krízovú pomoc poskytovanú prostredníctvom telekomunikačných technológií. Taktiež je upravených niekoľko nových druhov zariadení ako napr. nocľaháreň, domov na pol ceste, nízkoprahové centrá, zariadenie núdzového bývania, zariadenie dočasnej starostlivosti o deti, špecializované zariadenie a integračné centrum.

Na účely poskytovania sociálnej služby pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby návrh upravuje lekársku a sociálnu posudkovú činnosť, na základe ktorej sa určuje odkázanosť fyzickej osoby na túto sociálnu službu. Pri lekárskej posudkovej činnosti sa hodnotí a posudzuje zdravotný stav fyzickej osoby a následne určuje stupeň odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby, na základe osobitného posudzovacieho systému, ktorý v šiestich stupňoch určuje rozsah odkázanosti v hodinách. Tento systém vychádza z kritérií uplatňovaných podľa Barthelovho indexu, resp. systému ADL (Activity Daily Living). V rámci sociálnej posudkovej činnosti sa na účely posúdenia odkázanosti na sociálnu službu posudzujú individuálne predpoklady, rodinné prostredie a prostredie, ktoré ovplyvňuje začlenenie fyzickej osoby do spoločnosti.

		Nová právna úprava rieši poskytovanie zdravotnej starostlivosti v rozsahu ošetrovateľskej starostlivosti vo vybraných  zariadeniach sociálnych služieb priamo sestrami, t.j. zamestnancami týchto zariadení a zároveň sa upravuje  poskytovanie sociálnej služby v zdravotníckom zariadení ústavnej starostlivosti.
V osobitnej časti zákona je upravené financovanie neverejných poskytovateľov, ktorými sú ďalšie právnické osoby alebo fyzické osoby, ktoré boli zapísané do registra poskytovateľov sociálnych služieb za splnenia zákonom stanovených podmienok. Pri financovaní sú neverejní poskytovatelia rozlišovaní z toho hľadiska, či majú  neziskový charakter alebo ide o podnikateľské subjekty. Pri vybraných druhoch sociálnych služieb sa ustanovuje povinnosť obce alebo samosprávneho kraja, v závislosti od ich pôsobnosti, poskytovať neverejnému poskytovateľovi vo vopred dohodnutom rozsahu finančné prostriedky vo forme finančného príspevku pri odkázanosti na pomoc inej fyzickej osoby a finančného príspevku na prevádzku. Výška finančného príspevku pri odkázanosti na pomoc inej osoby sa garantuje najmenej vo výške podľa stupňa odkázanosti prijímateľov sociálnej služby a ich počtu. Obec alebo samosprávny kraj môže finančné príspevky poskytnúť aj na sociálne služby poskytované neverejným poskytovateľom, ktoré obec alebo samosprávny kraj nie je síce povinný poskytovať alebo zabezpečovať, ale rozhodol sa ich podporovať z dôvodu verejného záujmu. 

Navrhovaná úprava vymedzuje pôsobnosť štátnych orgánov - Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky (ide najmä o určovanie národných priorít rozvoja sociálnych služieb, výkon dohľadu nad sociálnymi službami, hodnotenie podmienok kvality poskytovanej sociálnej služby, vedenie centrálneho registra poskytovateľov sociálnych služieb, udeľovanie akreditácie vzdelávacích programov v oblasti sociálnych služieb a udeľovanie akreditácie na vykonávanie odborných činností) a ustanovuje delenú pôsobnosť obce a samosprávneho kraja pri poskytovaní sociálnych služieb. 

Zavádza sa viacúrovňové komunitné plánovanie. Komunitný plán sociálnych služieb obce bude vychádzať z národných priorít rozvoja sociálnych služieb s cieľom plánovať sociálne služby tak, aby zodpovedali miestnym špecifikám a potrebám fyzických osôb a vychádzali z analýzy skutkového stavu poskytovania sociálnych služieb. Koncepcia sociálnych služieb samosprávneho kraja bude vychádzať z národných priorít rozvoja sociálnych služieb a komunitných plánov obcí v jeho územnom obvode. 

		Navrhuje sa ustanoviť výkon dohľadu nad dodržiavaním tohto zákona a ostatných všeobecne záväzných právnych predpisov pri poskytovaní sociálnych služieb, ktorý bude vykonávať Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. Okrem toho dohliada aj na vypracovanie a realizáciu koncepcií rozvoja sociálnych služieb samosprávnych krajov, kontroluje vzdelávacie programy akreditované Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky,  rozhoduje o uložení pokuty. Tento ústredný orgán hodnotí aj  kvalitu poskytovaných sociálnych služieb na základe kvalitatívnych a kvantitatívnych kritérií, t.j. štandardov kvality, ktoré sú upravené  v prílohe zákona.
Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ďalšími všeobecne záväznými právnymi predpismi a medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. 

Dopady realizácie navrhovanej právnej úpravy sú uvedené v doložke finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie. 

Vzhľadom na doložku zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie, vypracovanie tabuľky zhody a aproximačnej prílohy je bezpredmetné.

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI

Návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie

1. Predkladateľ návrhu zákona:
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky

2.  Názov návrhu zákona:
     Návrh zákona o sociálnych službách a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov

 
3. Problematika návrhu zákona:
    a)  nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev
    b)  nie je upravená v práve Európskej únie
    c) nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo v judikatúre Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

4. Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a k Európskej únii: bezpredmetné

5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie: bezpredmetné

6. Gestor: bezpredmetné

B. Osobitná časť

K čl. I

K § 1 

Predmetom zákona je úprava právnych vzťahov pri poskytovaní sociálnych služieb, financovanie sociálnych služieb a dohľad nad poskytovaním sociálnych služieb.

K § 2

	Definuje sa sociálna služba ako odborná, obslužná a ďalšia činnosť alebo súbor týchto činností zameraných na  poskytnutie pomoci alebo zabezpečenie poskytnutia pomoci fyzickej osobe, rodine a komunite za účelom prevencie alebo zmiernenia nepriaznivej sociálnej situácie, zachovania obnovy alebo rozvoja schopnosti viesť samostatný život, za účelom podpory začlenenia do spoločnosti, zabezpečenia nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb, riešenia krízovej sociálnej situácie a prevencie sociálneho vylúčenia. Za nepriaznivú sociálnu situáciu sa považuje ohrozenie sociálnym vylúčením alebo obmedzenie schopností sa spoločensky začleniť a riešiť svoje problémy z dôvodu nezabezpečených nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb pre životné návyky,  spôsob života, ťažké zdravotné postihnutie, nepriaznivý zdravotný stav alebo pre vyšší vek, výkon opatrovania fyzickej osoby s ťažkým zdravotným postihnutím, ohrozenie správaním iných fyzických osôb alebo z dôvodu, že sa fyzická osoba stala obeťou obchodovania s ľuďmi. 
 	Jedným zo základných cieľov sociálnych služieb je prevencia pred sociálnym vylúčením a aj keď nie je v návrhu samostatne upravená, je veľmi významnou súčasťou každej sociálnej služby poskytovanej fyzickým osobám, rodinám alebo komunite.
Ustanovujú sa pojmy ako zabezpečenie nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb a krízová sociálna situácia. 
Na účel zabezpečenia odbornosti a kvality pri poskytovaní sociálnych služieb sa upravuje, že sociálna služba sa vykonáva najmä prostredníctvom sociálnej práce postupmi zodpovedajúcimi poznatkom spoločenských vied a poznatkom o stave a vývoji poskytovania sociálnych služieb.
Vymedzuje sa, že poskytovaním sociálnej služby nie je dotknutá pôsobnosť iných orgánov (napríklad pôsobnosť orgánov sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, poskytovanie právnych služieb v centrách  právnej pomoci).

K § 3
	
Ustanovuje sa okruh účastníkov právnych vzťahov. Upravuje sa, že prijímateľom sociálnej služby môže byť okrem občana Slovenskej republiky aj cudzinec alebo rodinný príslušník cudzinca v súlade s európskou legislatívou a za podmienok ustanovených týmto zákonom, ale aj napr. Slovák žijúci v zahraničí pri splnení podmienok ustanovených osobitným predpisom. 
Poskytovateľom sociálnej služby je verejný poskytovateľ (obec, právnická osoba zriadená alebo založená obcou alebo samosprávnym krajom) a neverejný poskytovateľ. Neverejným poskytovateľom sa rozumie ďalšia právnická alebo fyzická osoba zapísaná do registra. Neverejným poskytovateľom môže byť taktiež cudzinec alebo právnická osoba so sídlom mimo územia Slovenskej republiky za podmienok ustanovených týmto zákonom. Takouto úpravou sa vytvárajú podmienky pre realizáciu práva na voľný pohyb služieb v súlade s európskou legislatívou.
 
Keďže samosprávny kraj  nie je  priamym poskytovateľom sociálnej služby, ale len zabezpečuje sociálne služby prostredníctvom právnickej osoby, ktorú si za týmto účelom zriadi alebo založí, nie je možné ho zaradiť medzi poskytovateľov sociálnych služieb Dôvodom takejto úpravy je skutočnosť, že samosprávny kraj už v súčasnosti zabezpečuje sociálne služby vo svojom regióne v prevažnej väčšine prostredníctvom svojich zariadení sociálnych služieb, ktoré majú právnu subjektivitu. Zároveň samosprávny kraj je aj podľa navrhovanej právnej úpravy orgánom, ktorý je kompetentný vykonávať zápis do registra a to tak pre verejných ako aj neverejných poskytovateľov sociálnych služieb.
 
K § 4 

Ustanovuje sa partnerstvo na účely poskytovania sociálnej služby, ako zoskupenie osôb, ktorého cieľom je realizovať konkrétne projekty alebo programy na predchádzanie, zmiernenie alebo riešenie nepriaznivých sociálnych situácií fyzických osôb a rodín a projekty a programy komunitnej práce. Partnerstvá môžu uzatvárať napr. obce, samosprávne kraje, úrady práce, sociálnych vecí a rodiny, zástupcovia komunity.

K § 5 

Navrhovaná právna úprava v súlade s antidiskriminačným zákonom zavádza zásadu rovnakého zaobchádzania, čím sa práva ustanovené týmto zákonom zaručujú rovnako každému.

K § 6 

Ustanovuje sa právo na výber sociálnej služby, jej formy a právo výberu poskytovateľa, ako aj iné práva fyzickej osoby pri poskytovaní sociálnej služby, medzi ktoré patrí poskytovanie sociálnej služby, ktorá zachováva jej ľudskú dôstojnosť, umožňuje realizovať jej základné ľudské práva a slobody, aktivizuje ju a motivuje ju k posilneniu sebestačnosti, zabraňuje jej sociálnemu vylúčeniu a podporuje jej začlenenie do spoločnosti, právo na zabezpečenie dostupnosti informácií o sociálnej službe v zrozumiteľnej forme. Samostatne sú upravené práva prijímateľa sociálnej služby v zariadení, medzi ktoré patrí právo na zabezpečenie kontaktu s prostredím mimo zariadenia, právo na súkromie a právo podieľať sa na určovaní životných podmienok pri poskytovaní celoročnej a týždennej pobytovej sociálnej službe. Osobitne sa tiež upravuje právo prijímateľa na náhradu škody spôsobenej poskytovateľom sociálnej služby.

K § 7 až  9

Ustanovujú sa povinnosti poskytovateľa sociálnej služby, medzi ktoré patrí povinnosť prihliadať na individuálne potreby prijímateľa sociálnej služby, jeho aktivizácia, poskytovanie sociálnej služby na odbornej úrovni, čo znamená, že sociálne služby budú poskytovať odborní zamestnanci, ktorí poskytujú sociálne služby odbornými postupmi a metódami a spĺňajú pre výkon tohto povolania zákonom ustanovené kvalifikačné podmienky.
Ďalšou povinnosťou poskytovateľa je utváranie podmienok na návrat prijímateľa sociálnej služby poskytovanej v zariadení do prirodzeného rodinného prostredia alebo komunitného prostredia s poskytovaním sociálnej služby terénnou, ambulantnou formou alebo  týždennou pobytovou formou a to v spolupráci s rodinou, obcou a komunitou. Utváraním podmienok na návrat prijímateľa sa predovšetkým rozumie individuálna práca s klientom v rámci rozvojového plánu, rešpektujúc  jeho potreby, schopnosti a túžby  s cieľom umožniť mu žiť v prirodzenom prostredí, t.j. napr. opustiť celoročné pobytové zariadenie a bývať s rodinou a len navštevovať ambulantné zariadenie.

Explicitne sa upravuje prístup a právo fyzickej osoby na poskytnutie sociálnej služby v súlade s Európskou sociálnou chartou formou ustanovenia povinnosti pre obec a samosprávny kraj v rozsahu svojej pôsobnosti vymedzenej týmto zákonom, poskytnúť sociálnu službu alebo ju zabezpečiť. V návrhu sú zadefinované podmienky, kedy obec alebo samosprávny kraj sociálnu službu zabezpečí a čo sa za zabezpečenie služby považuje.

U samosprávneho kraja, ktorý priamo neposkytuje sociálnu službu je potrebné rozlišovať situáciu, keď samosprávny kraj zabezpečuje sociálnu službu prostredníctvom  právnickej osoby, ktorú na tento účel zriadil alebo založil a situáciou, keď samosprávny kraj zabezpečuje sociálnu službu u iného poskytovateľa. 

V záujme vytvoriť podmienky, aby si obec alebo samosprávny kraj mohol splniť povinnosť zabezpečiť sociálnu službu aj u neverejného poskytovateľa, v návrhu sa upravuje aj povinnosť neverejného poskytovateľa  poskytnúť sociálnu službu a to  za predpokladu, že má voľné miesto a poskytuje taký druh sociálnej služby, na ktorú je fyzická osoba odkázaná. Táto povinnosť sa však nevzťahuje na neverejného poskytovateľa, ktorý poskytuje sociálne služby s cieľom dosiahnuť zisk, nakoľko takémuto poskytovateľovi nebude obec ani samosprávny kraj povinný poskytnúť finančný príspevok na prevádzku a ani rozdiel medzi  ním stanovenou úhradou, ktorá môže byť výrazne vyššia a skutočnou  úhradou od prijímateľa sociálnej služby, ktorý nie je schopný platiť úhradu vôbec alebo len čiastočne z dôvodu nízkeho príjmu.

Pri sociálnych službách, ktoré riešia odkázanosť fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby sa ustanovuje povinnosť obce alebo samosprávneho kraja poskytnúť alebo zabezpečiť sociálnu službu do 60 dní od podania žiadosti o uzavretie zmluvy o poskytovaní sociálnej služby. Predpokladom poskytnutia alebo zabezpečenia sociálnej služby v zákonom stanovenej  60 dňovej lehote je skutočnosť, že fyzická osoba, ktorej sa má sociálna služba poskytnúť alebo zabezpečiť bola posúdená ako odkázaná na túto sociálnu službu a má vydané právoplatné rozhodnutie. Z uvedeného vyplýva, že do 60 dňovej lehoty sa nezapočítava doba, po ktorú príslušný orgán (obec alebo samosprávny kraj) rozhoduje o odkázanosti na sociálnu službu.
Z hľadiska zabezpečenia  práva fyzickej osoby na poskytnutie sociálnej služby ide o významné ustanovenie, nakoľko ak by si obec alebo samosprávny kraj nesplnil túto povinnosť, fyzická osoba sa môže domáhať svojho práva aj súdnou cestou prostredníctvom určovacej žaloby.

Vzhľadom na to, že sociálnu službu v zariadení pre seniorov je možné poskytovať aj fyzickej osobe, ktorá dovŕšila dôchodkový vek, pričom nemusí byť odkázaná na pomoc inej osoby, osobitne sa upravuje iná a dlhšia lehota (6 mesiacov) pre obec na poskytnutie alebo zabezpečenie sociálnej služby pre takéhoto klienta.

Upravuje sa aj povinnosť bezodkladného, tzv. prednostného poskytnutia alebo zabezpečenia sociálnej služby, ak je život alebo zdravie fyzickej osoby vážne ohrozené alebo ak táto fyzická osoba nemá zabezpečené základné životné potreby alebo ak fyzická osoba odkázaná na pomoc inej fyzickej osoby ukončila pobyt v zariadení sociálnoprávnej ochrany a nemá zabezpečené podmienky na bývanie v prirodzenom rodinnom prostredí (napr. deti z detských domovov po dosiahnutí plnoletosti). 

Na účely tohto zákona sa pritom za ohrozenie zdravia a života nepovažuje potreba poskytnúť akútnu zdravotnú starostlivosť v nemocnici, ale ide o nevyhnutnosť poskytnúť pomoc prostredníctvom sociálnej služby, aby nedošlo k ohrozeniu vitálnych funkcií človeka, ktorý si ich z rôznych dôvodov nevie zabezpečiť sám (kŕmenie, umývanie, pomoc pri toalete).

Zákon ustanovuje povinnosť poskytovateľa vybraných sociálnych služieb, plánovať priebeh poskytovania sociálnej služby (tzv. individuálny rozvojový plán) podľa individuálnych potrieb, schopností a cieľov prijímateľa sociálnej služby. Obsahom individuálneho rozvojového plánu u občanov s ťažkým zdravotným postihnutím a fyzických osôb odkázaných na pomoc inej osoby je aj program sociálnej rehabilitácie.  

V záujme zabezpečiť kvalitu sociálnych služieb návrh zákona po prvý krát zavádza povinnosť poskytovateľa dodržiavať maximálny počet klientov na jedného zamestnanca a percentuálny podiel odborných zamestnancov na celkovom počte zamestnancov vo vybraných druhoch zariadení (príloha č.1). Návrh len príkladmo vymenováva, kto sa považuje  za odborného zamestnanca (napr. sociálny pracovník, pracovný terapeut, opatrovateľ, psychológ, sestra).

Ďalej sa požaduje splnenie všeobecných technických požiadaviek podľa osobitných predpisov na výstavbu a stavby užívané fyzickými osobami s obmedzenou schopnosťou pohybu a orientácie. V súlade s podmienkami ustanovenými v osobitných právnych predpisoch sa upravujú požiadavky na vnútorné prostredie budov a na byty nižšieho štandardu a ubytovacie zariadenia a požiadavky na zariadenia spoločného stravovania. 

Po prvýkrát sa upravuje v sociálnych službách povinnosť poskytovateľa vypracovať a plniť procedurálne, personálne a prevádzkové podmienky poskytovania sociálnej služby podľa  prílohy č. 2, t.j. podmienky kvality sociálnej služby resp. tzv. štandardy kvality, čo umožňuje nielen ministerstvu, ale aj nezávislým inštitúciám a verejnosti, sledovať a kontrolovať kvalitu poskytovaných sociálnych služieb. S podmienkami kvality je poskytovateľ povinný oboznámiť nielen svojich zamestnancov, ale aj prijímateľov sociálnej služby a pri hodnotení kvality týchto podmienok spolupracovať s orgánom dohľadu.

Návrh upravuje základné náležitosti (napr. druh a formu sociálnej služby, názov zariadenia, predmet činnosti) zriaďovacej listiny alebo vnútorného predpisu.

Na rozdiel od doterajšej právnej úpravy sa ustanovuje povinnosť uskutočňovať pri vybraných druhoch sociálnych služieb aj program supervízie s cieľom zvýšiť odbornosť zamestnancov a kvalitu poskytovanej sociálnej služby. 

K § 10

V návrhu sa explicitne ustanovuje, že nie je možné používať prostriedky obmedzenia voči fyzickej osobe, ktorej sa sociálna služba poskytuje. Výnimkou sú len situácie, ak je priamo ohrozený život alebo zdravie klienta alebo zdravie a život iných osôb, a to však iba po nevyhnutnú dobu, s tým, že poskytovateľ prednostne použije obmedzenia netelesnej povahy. V návrhu sa definuje čo sa považuje za prostriedky netelesného obmedzenia (verbálna komunikácia, odvrátenie pozornosti, aktívne počúvanie) a prostriedky telesného obmedzenia (špeciálne úchopy, umiestnenie do bezpečnej miestnosti, použitie liekov).
 
 Každé telesné a netelesné obmedzenie musí byť zaznamenané (zápis) v osobitnom registri zriadenom na tento účel a musí byť s ním oboznámený zákonný zástupca,  súdom ustanovený opatrovník alebo  blízke osoby prijímateľa, ako aj ministerstvo. 

Taktiež sa navrhuje, aby použitie prostriedkov obmedzenia schvaľoval, resp. vo výnimočných prípadoch (okrem použitia liekov) aj dodatočne, ale bezodkladne schvaľoval výlučne odborný lekár (psychiater). K použitiu telesného obmedzenia sa má povinnosť písomne  vyjadriť  aj sociálny pracovník. Účelom písomného vyjadrenia ďalšej osoby je zvýšenie objektivity použitia telesných obmedzení, z ktorého bude zrejmé ako došlo k danej situácii s možnosťou využiť tieto poznatky na zamedzenie takýchto prípadov v budúcnosti.

Navrhované znenie bolo posúdené a porovnávané s úpravami iných európskych krajín a je v súlade s požiadavkami Európskej komisie a príslušnými medzinárodnými dokumentmi.

K § 11 až 14
	
Vymedzujú sa jednotlivé druhy sociálnych služieb a v závislosti od toho, akú sociálnu udalosť riešia alebo pre akú cieľovú skupinu sú určené, delia sa do piatich základných skupín. Ide o sociálne služby na zabezpečenie nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb (sociálne služby v zariadeniach pre osobu, ktorá nemá zabezpečené ubytovanie, spojené so zabezpečením stravy a ďalšími činnosťami); sociálne služby na podporu rodiny s deťmi (pomoc rodine pri starostlivosti o dieťa a pri ich sociálnom začlenení), sociálne služby pre fyzické osoby s ťažkým zdravotným postihnutím, pre fyzické osoby s nepriaznivým zdravotným stavom alebo fyzické osoby, ktoré dosiahli dôchodkový vek (napr. sociálna služba v zariadeniach, prepravná služba, tlmočnícka služba, požičiavanie pomôcok);  sociálne služby s použitím telekomunikačných technológii (monitorovacia a signalizačná služba, krízová pomoc  prostredníctvom telekomunikačných technológií) a podporné služby (napr. odľahčovacia služba, denné centrum, integračné centrum, jedáleň, práčovňa). Jednotlivé druhy sociálnych služieb možno účelne a vhodne spájať.

Definuje sa forma a rozsah poskytovania sociálnych služieb. Je zadefinované poskytovanie ambulantnej sociálnej služby, terénnej sociálnej služby,  pobytovej sociálnej služby alebo inej formy sociálnej služby, napr. telefonicky. Terénnu sociálnu službu je možné poskytovať aj prostredníctvom terénnych programov (napr. pre skupiny Rómov žijúcich vo vylúčených lokalitách, bezdomovcov, ľudí poskytujúcich sexuálne služby, obete obchodovania s ľuďmi), ktorých  účelom je  prevencia sociálneho vylúčenia a podpora sociálneho začlenenia.  Terénne programy sa budú zameriavať najmä na obnovu, udržanie, zmenu alebo   posilňovania hygienických, spoločenských a pracovných návykov, pri obnove rodinných a iných sociálnych väzieb,  na motiváciu k získaniu a udržaniu zamestnania, k získaniu a udržaniu ďalšieho ubytovania alebo bývania, na osvojenie si zásad efektívneho hospodárenia.

Zdôrazňuje sa prednostné poskytovanie ambulantnej sociálnej služby a terénnej sociálnej služby a iba v prípade, že táto forma nie je možná, poskytuje sa pobytová sociálna služba v súlade s právom fyzickej osoby na výber formy sociálnej služby.

K § 15 až 18

Pre účely tohto zákona sú činnosti, ktorými sú poskytované sociálne služby rozdelené do troch skupín. Ide o odborné, obslužné a ďalšie činnosti. Odbornými činnosťami sú napr. pomoc pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby, sociálne poradenstvo, pomoc pri uplatňovaní práv a právom chránených záujmov, sociálna rehabilitácia,  ošetrovateľská starostlivosť v zariadení a pracovná terapia. Ďalej sú vymedzené obslužné činnosti, ktorými sú ubytovanie, stravovanie, upratovanie, pranie, žehlenie a údržba šatstva a bielizne. Ďalšími činnosťami, prostredníctvom ktorých sa sociálna služba poskytuje, sú napr. utváranie podmienok na vykonávanie základnej osobnej hygieny, záujmovú činnosť, vzdelávanie, úschovu cenných vecí (vytvorením osobitného bezpečného priestoru napr. trezor), poskytovanie osobného vybavenia, základného ošatenia a obuvi, donáška stravy a zabezpečenie záujmovej činnosti. V rámci ďalších činností je potrebné rozlišovať utváranie podmienok na záujmovú činnosť, ktorým sa rozumie napr. vytvorenie priestoru, kde sa môže záujmová činnosť realizovať a zabezpečenie záujmovej činnosti, ktorým sa rozumie nielen poskytnutie priestoru, ale aj  účelovo zameraná práca s cieľovou skupinou.
Poskytovateľ je povinný vykonávať, zabezpečovať alebo utvárať podmienky pre konkrétne činnosti, v závislosti od druhu a formy sociálnej služby v rozsahu ustanovenom týmto zákonom. 
Zároveň poskytovateľ môže vykonávať, zabezpečovať alebo utvárať podmienky na vykonávanie aj iných činností, ktoré tento zákon neupravuje (napr. manikúra, kaderníctvo, masáže).
Sociálne poradenstvo a sociálnu rehabilitáciu je možné za podmienok ustanovených týmto zákonom vykonávať aj samostatne.

K § 19

Definuje sa sociálne poradenstvo ako odborná činnosť zameraná na pomoc fyzickej osobe v nepriaznivej sociálnej situácii. Sú vymedzené dve úrovne pri poskytovaní sociálneho poradenstva. 

Prvou je úroveň základného sociálneho poradenstva, ktoré je súčasťou každej sociálnej služby a zameriava sa na posúdenie povahy problému, poskytnutie základných informácií o možnostiach jeho riešenia alebo odporúčanie a sprostredkovanie ďalšej odbornej pomoci. 

Druhou úrovňou je špecializované sociálne poradenstvo, ktoré sa zameriava na zistenie príčin vzniku, charakteru a rozsahu problému a na poskytnutie konkrétnej pomoci prostredníctvom špeciálnych sociálnych programov pre určenú cieľovú skupinu (napr.  fyzickým osobám s ťažkým zdravotným postihnutím, obetiam domáceho násilia, obetiam obchodovania s ľuďmi, fyzickým osobám, ktoré nemajú zabezpečené podmienky na uspokojovanie základných životných potrieb). 

Sociálne poradenstvo môže byť vykonávané aj prostredníctvom sociálnych poradní.

K § 20 a 21

Vymedzujú a definujú sa ďalšie odborné činností, a to pomoc pri uplatňovaní práv a právom chránených záujmov a sociálna rehabilitácia. Pomoc pri uplatňovaní práv a právom chránených záujmov umožňuje poskytovať poradenstvo fyzickej osobe najmä pri vybavovaní úradných záležitostí, pri spisovaní a podávaní žiadostí a vybavovaní dokladov. 

Cieľom sociálnej rehabilitácie  je viesť fyzickú osobu k nezávislosti, samostatnosti a rozvíjať jej schopnosti a zručnosti, posilňovať jej správne návyky. Pre fyzické osoby odkázané na pomoc inej osoby (napr. ľudia s ťažkým zdravotným postihnutím) pôjde napr. o nácvik priestorovej orientácie, požívania pomôcky, výučbu písania a čítania Braillovho písma.

K § 22

Upravuje sa poskytovanie ošetrovateľskej starostlivosti vo vybraných zariadeniach,  v ktorých sa poskytuje sociálna služba fyzickým osobám odkázaným na pomoc inej osoby a to v súlade s osobitným predpisom (zákon č.578/2004 Z. z.). Výber zdravotných výkonov, ktoré budú môcť vykonávať zamestnanci zariadenia (sestra) ustanoví všeobecne záväzný predpis, ktorý vydá Ministerstvo zdravotníctva v spolupráci s Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny. Uvedeným návrhom sa vytvárajú podmienky na prepojenie poskytovania ošetrovateľskej zdravotnej starostlivosti a sociálnej starostlivosti v zariadeniach sociálnych služieb, ktoré dlhé roky absentovali.

K § 23

Definuje sa pracovná terapia, ako odborná činnosť zameraná na osvojenie pracovných návykov a zručností pri vykonávaní pracovných aktivít pod odborným vedením ergoterapeuta. 

K § 24 až 30

V súlade s čl. 39 Ústavy SR sa definujú sociálne služby na zabezpečenie nevyhnutných podmienok na uspokojovanie základných životných potrieb, ktorými sú ubytovanie, strava, základné ošatenie a obuv a základná osobná hygiena. Sociálne služby pre fyzické osoby, ktoré nemajú zabezpečené nevyhnutné podmienky na uspokojovanie základných životných potrieb sa poskytujú v zariadeniach, medzi ktoré patria – nocľaháreň, útulok, domov na pol ceste, nízkoprahové denné centrum a zariadenie núdzového bývania. 
Pokiaľ nocľaháreň a útulok poskytuje sociálnu službu fyzickým osobám, ktoré nemajú zabezpečené nevyhnutné podmienky na uspokojovanie základných životných potrieb,  zariadenie domov na pol ceste je zamerané síce na ľudí, ktorí nemajú zabezpečené ubytovanie, ale z dôvodov taxatívne určených zákonom ako napr. (po skončení pobytu v detskom domove, zariadení sociálnych služieb alebo po prepustení z výkonu trestu odňatia slobody). Zariadenie núdzového bývania poskytuje tiež bývanie, ale inému okruhu klientov ako napr. fyzickej osobe, na ktorej je páchané násilie, ktorá je obeťou obchodovania s ľuďmi, osamelý rodič alebo rodičia s deťmi, ktorí nemajú ubytovanie z vážnych dôvodov).
Úplne novým druhom zariadenia sociálnych služieb pre fyzické osoby, ktoré nemajú zabezpečené základné životné potreby (napr. bezdomovci) je nízkoprahové denné centrum, v ktorom sa môžu bezdomovci zdržiavať aj počas dňa, nielen v noci ako v nocľahárni. 

Zároveň je ustanovené, že poskytovateľ týchto sociálnych služieb, môže zároveň vykonávať opatrenia sociálnoprávnej ochrany, na základe akreditácie podľa osobitného predpisu (zákon o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele).

K § 31 až 33

Po prvýkrát sa samostatne upravujú sociálne služby na podporu rodiny s deťmi v nepriaznivej sociálnej situácii. Definuje sa pomoc pri osobnej starostlivosti o dieťa, ktorá bola v rámci doterajšej právnej úpravy formou opatrovateľskej služby. Ďalšou službou je zariadenie dočasnej starostlivosti o deti, v ktorom sa poskytuje sociálna služba dieťaťu, ak  rodič alebo fyzická osoba, ktorá má dieťa zverené do osobnej starostlivosti na základe rozhodnutia súdu nemôže sama z vážnych dôvodov (napr. choroba, úraz, kúpeľná liečba, pôrod) zabezpečiť starostlivosť o dieťa.  

Ako nová sociálna služba sa upravuje nízkoprahové denné centrum pre deti a rodinu pri ohrození sociálnym vylúčením alebo pri obmedzení schopnosti sa sociálne začleniť a to výlučne pre svoje životné návyky a spôsob života. V tomto zariadení sa poskytuje napr. sociálne poradenstvo a utvárajú podmienky na záujmovú činnosť. Takáto sociálna služba sa v súčasnosti už poskytuje, avšak nenachádza podporu v súčasnej legislatívnej úprave.

V záujme zabezpečiť ochranu práv dieťaťa je poskytovateľ sociálnej služby v zariadení dočasnej starostlivosti o deti a v nízkoprahovom dennom centre pre deti a rodinu povinný informovať orgány sociálnoprávnej ochrany, že začal poskytovať takúto sociálnu službu konkrétnemu dieťaťu alebo rodine.
K § 34 až 40

Návrh upravuje osobný a vecný rozsah sociálnych služieb v zariadeniach pre fyzické osoby, ktoré sú odkázané na pomoc inej fyzickej osoby. Ustanovuje sa rozsah činností, ktoré je poskytovateľ povinný poskytovať vymedzenému okruhu osôb v jednotlivých typoch zariadení, pričom zavádza aj nové typy zariadení. Ide o zariadenie podporovaného bývania, (poskytuje  sa najmä dohľad pri zabezpečovaní sebaobslužných úkonov, úkonov starostlivosti o domácnosť a základných sociálnych aktivít), zariadenie pre seniorov, zariadenie opatrovateľskej služby, rehabilitačné stredisko, domov sociálnych služieb, denný stacionár, poskytujúci starostlivosť len na určitý čas počas dňa a špecializované zariadenie (nový druh zariadenia sociálnych služieb pre fyzické osoby s vybraným druhom zdravotného postihnutia ako napríklad Parkinsonova choroba, Alzheimerova choroba, Skleróza multiplex, hluchoslepota, AIDS, pervazívne vývinové poruchy). 

Pri týchto typoch zariadení je taxatívne určený okruh klientov, ktorým je možné sociálnu službu poskytovať. Zámerom zákonodarcu je obmedziť umiestňovanie takých klientov do zariadení, ktorých stupeň odkázanosti na pomoc inej osoby nie je tak závažný, aby im bolo potrebné poskytovať pobytovú sociálnu službu a majú možnosť zotrvať v prirodzenom  domácom prostredí, kde sa im poskytujú terénne sociálne služby. Výnimkou z tohto princípu je poskytovanie sociálnej služby v zariadení pre seniorov aj  pre fyzické osoby, ktoré dovŕšili dôchodkový vek a nie sú síce odkázané na pomoc inej osoby, ale z iných dôvodov prejavili záujem o túto sociálnu službu (napr. strach zo samoty po úmrtí životného partnera).

Práve v tejto skupine sociálnych služieb sa vo vybraných zariadeniach (napríklad DSS, Špecializované zariadenie) návrhom ukladá povinnosť poskytovať ošetrovateľskú starostlivosť, ak sú prijímatelia na ňu odkázaní a nie je potrebné ich umiestňovať do zdravotníckych zariadení, resp. zabezpečovať túto starostlivosť cez agentúry ošetrovateľskej starostlivosti alebo licencované sestry, čo bolo veľmi náročné a neflexibilné.

K § 41

Návrh reaguje aj na problémy, ktoré sa v súčasnosti vyskytujú pri realizácii opatrovateľskej služby poskytovanej obcou. Táto služba vzhľadom na nevyhnutnosť poskytnutia pomoci, ak je fyzická osoba na ňu odkázaná, patrí medzi obligatórne služby. Opatrovateľská služba sa poskytuje ako terénna sociálna služba fyzickej osobe, ktorá je odkázaná na pomoc inej osoby a jej stupeň odkázanosti je najmenej II podľa prílohy č. 3  a zároveň je odkázaná na pomoc pri úkonoch starostlivosti o svoju domácnosť a pomoc pri uskutočňovaní základných sociálnych aktivít. Stanovený II. stupeň odkázanosti určuje minimálny rozsah, ktorý musí fyzická osoby spĺňať, aby jej mohla byť poskytnutá opatrovateľská služba. Minimálny rozsah úkonov, ktorý sa určuje na základe sociálnej posudkovej činnosti, nemôže byť nikdy nižší ako je rozsah úkonov vyjadrený v hodinách (ide o každodenné nevyhnutné sebaobslužné činnosti), zodpovedajúci stupňu odkázanosti. Rozsah úkonov určuje obec v hodinách. 

Nová právna úprava umožňuje oproti doterajšej právnej úprave poskytovať opatrovateľskú službu aj fyzickej osobe, ak sa fyzickej osobe vykonávajúcej opatrovanie v rámci peňažného príspevku na opatrovanie poskytuje ústavná zdravotná starostlivosť v zdravotníckom zariadení alebo sa jej poskytuje odľahčovacia služba, za účelom zabezpečenia kontinuálnej starostlivosti o fyzickú osobu aj počas neprítomnosti opatrovateľa.  Za ďalšiu formu odľahčovacej služby možno považovať aj poskytovanie opatrovateľskej služby aj počas opatrovania v rámci príspevku za opatrovanie a to najviac v rozsahu osem hodín mesačne. 

K § 42

Definuje sa prepravná služba, podmienky jej poskytnutia a okruh osôb, ktorým sa táto služba poskytuje. Oproti doterajšej právnej úprave sa rozširuje okruh osôb, ktorým je možné túto službu poskytovať a to o osoby s nepriaznivým zdravotným stavom ovplyvňujúcim jej mobilitu a orientáciu, ktorý táto osoba preukazuje potvrdením poskytovateľa zdravotnej starostlivosti. Odkázanosť na individuálnu prepravu osobným motorovým vozidlom sa  môže preukazovať aj posudkom vydaným príslušným úradom práce, sociálnych vecí a rodiny vydaným na účely kompenzácie sociálnych dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia, ktorý sa vydáva podľa osobitného predpisu.

K § 43

Návrh definuje ako samostatný druh sociálnej služby sprievodcovskú a predčitateľskú službu, poskytovanú fyzickej osobe, ktorá je nevidiaca alebo prakticky nevidiaca. V rámci tejto služby sa poskytuje sprievod (na lekárske vyšetrenie, vybavenie úradných záležitosti, do školy, zo školy, do zamestnania, zo zamestnania a na záujmovú činnosť) a predčítanie napr. pri vybavovaní úradných záležitosti, úradnej a osobnej korešpondencie a pri nakupovaní. 

K § 44

Tlmočnícka služba je nová sociálna služba, ktorá sa podľa doterajšej právnej úpravy poskytovala len ako úkon opatrovateľskej služby aj to len v posunkovej reči pre nepočujúce osoby. Tlmočnícka služba  vymedzuje jednotlivé formy tlmočenia (tlmočenie v posunkovej reči, artikulačné tlmočenie, taktilné tlmočenie pre hluchoslepé osoby). Jasne sú zadefinované osoby, ktoré sú na tlmočnícku službu odkázané. 

K § 45

Ďalšou novou sociálnu službou je spostredkovanie tlmočníckej služby, ktorú je možné poskytovať napríklad aj prostredníctvom agentúr, špecializujúcich sa na túto činnosť alebo v rámci iných aktivít, ktoré vykonáva neverejný poskytovateľ pre fyzické osoby so zdravotným postihnutím. Obsahom tejto služby je aj pomoc pri vykonávaní administratívnych úkonov, najmä pri príprave návrhov zmlúv medzi fyzickou osobou s ťažkým zdravotným postihnutím a poskytovateľom tlmočníckej služby, vyhľadávaní tlmočníkov, pomoc pri spracúvaní výkazov tlmočníckej služby, pri vyplácaní ceny za poskytovanie tlmočníckej služby, pri sprostredkovaní vzdelávania fyzických osôb s ťažkým zdravotným postihnutím a tlmočníkov atď. 

K § 46

Vymedzuje sa možnosť sprostredkovania osobnej asistencie pre občana s ťažkým zdravotným postihnutím, ktorému sa poskytuje peňažný príspevok na osobnú asistenciu alebo ktorá je odkázaná na osobnú asistenciu. Sprostredkovanie osobnej asistencie je činnosť zameraná najmä na vedenie databázy užívateľov osobnej asistencie databázy osobných asistentov a záujemcov o vykonávanie osobnej asistencie, vykonávanie poradenstva školení klientov a vykonávanie administratívnych úkonov, najmä pri príprave návrhov zmlúv medzi fyzickou osobou s ťažkým zdravotným postihnutím a osobným asistentom, pomoc pri spracovávaní výkazov odpracovaných osobným asistentom a pri vyplácaní odmien osobným asistentom.
Uvedeným návrhom legislatíva reaguje na prax, nakoľko na Slovensku už pôsobí viacero agentúr osobnej asistencie, ktoré však nemali oporu v platnom právnom predpise a z tohto dôvodu ich nebolo možné ani financovať.

K § 47 

Novou sociálnou službou, ktorú zavádza návrh, je aj požičiavanie pomôcok určenému okruhu fyzických osôb s nepriaznivým zdravotným stavom, ktoré sú na prechodnú dobu na ne odkázané. Touto sociálnou službou sa dopĺňa systém poskytovania pomôcok fyzickým osobám (verejné zdravotné poistenie, kompenzácia sociálnych dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia). Odkázanosť na túto službu z dôvodu nepriaznivého zdravotný stavu sa preukazuje potvrdením poskytovateľa zdravotnej starostlivosti. Fyzická osoba s ťažkým zdravotným postihnutím preukazuje odkázanosť na túto službu posudkom podľa osobitného predpisu.

K § 48 až 51

Upravuje sa posudková činnosť na účely rozhodovania o odkázanosti na sociálnu službu poskytovanú fyzickej osobe odkázanej na pomoc inej fyzickej osoby, ktorou je lekárska posudková činnosť a sociálna posudková činnosť. Definuje sa proces lekárskej posudkovej činnosti, ktorú vykonáva lekár na základe zmluvy uzatvorenej s obcou alebo samosprávnym krajom na základe  lekárskeho nálezu lekára, s ktorým má pacient uzavretú dohodu o poskytovaní zdravotnej starostlivosti. Pri lekárskej posudkovej činnosti sa hodnotí a posudzuje zdravotný stav fyzickej osoby a následne určuje stupeň odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby podľa prílohy č.3, pričom sa používajú osobitné posudkové kritériá a na základe nich sa v šiestich stupňoch určuje priemerný rozsah odkázanosti v hodinách. Výsledkom lekárskej posudkovej činnosti je lekársky posudok, ktorého obsahom je  stupeň odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej osoby a termín opätovného posúdenia zdravotného stavu fyzickej osoby. Pri výkone lekárskej posudkovej činnosti lekár úzko spolupracuje so sociálnym pracovníkom.
Ak má fyzická osoba záujem osobne sa zúčastniť medicínskeho posudzovania môže o to písomne požiadať, ale na druhej strane ak lekár má určité pochybnosti o správnosti lekárskeho nálezu tiež má možnosť predvolať fyzickú osobu.

V návrhu sa tiež definuje proces sociálnej posudkovej činnosti, v rámci ktorého sa posudzujú individuálne predpoklady, rodinné prostredie a prostredie, ktoré ovplyvňuje začlenenie fyzickej osoby do spoločnosti. Vykonáva sa za účasti fyzickej osoby, ktorá má právo vyjadrovať svoje potreby a návrhy na riešenie svojej nepriaznivej sociálnej situácie. Sociálnu posudkovú činnosť vykonáva sociálny pracovník príslušného orgánu, t.j. obce alebo samosprávneho kraja. Výsledkom sociálnej posudkovej činnosti je sociálny posudok, ktorý obsahuje znevýhodnenia osoby s ťažkým zdravotným postihnutím alebo nepriaznivým zdravotným stavom v oblasti sebaobslužných úkonov, úkonov starostlivosti o domácnosť a pri základných sociálnych aktivitách v porovnaní s fyzickou osobou bez zdravotného postihnutia alebo bez nepriaznivého zdravotného stavu. 

Z výsledkov lekárskej a sociálnej posudkovej činnosti sa vypracúva posudok o odkázanosti na sociálnu službu, ktorý obsahuje stupeň odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby, znevýhodnenie v oblasti sebaobslužných úkonov, úkonov starostlivosti o domácnosť a pri základných sociálnych aktivitách, návrh druhu sociálnej služby a určenie termínu opätovného posúdenia zdravotného stavu.
Zavedenie lekárskej a sociálnej posudkovej činnosti v oblasti sociálnych služieb, na rozdiel od platnej právnej úpravy, umožní samosprávnym orgánom získať čo najobjektívnejšie výsledky pre posúdenie odkázanosti fyzickej osoby na sociálnu službu, nakoľko tak medicínske, ako aj sociálne posudzovanie si bude vykonávať obec a samosprávny kraj svojimi zamestnancami a lekármi, ktorých si vybrali a uzavreli s nimi zmluvu. Uvedeným návrhom sa nepredpokladá, že každá obec musí mať svojho  lekára, prípadne lekára na plný pracovný úväzok. Za účelom zabezpečenia lekárskej posudkovej činnosti sa budú môcť obce dohodnúť a zazmluvniť si jedného spoločného lekára a tiež určiť  lekárovi taký rozsah hodín úväzku, ktorý bude závisieť od počtu žiadateľov o sociálnu službu v danej komunite.

K § 52 a 53

Ako nové druhy sociálnych služieb sa definujú služby s použitím telekomunikačných technológii. Jednou z nich je monitorovanie a signalizácia potreby pomoci (komunikácia prostredníctvom signalizačného zariadenia alebo audiovizuálneho zariadenia napojeného na centrálny dispečing). Táto forma pomoci sa v súčasnosti už na Slovensku poskytuje a aj v ostatných krajinách EÚ je táto forma pomoci čoraz viac žiadaná a preferovaná. 
Druhou sociálnou službou je krízová pomoc, ktorou sa prostredníctvom telekomunikačných technológii (napr. telefón, SMS, chat) poskytuje najmä sociálne poradenstvo fyzickej osobe, ktorá je v ohrození zdravia alebo života alebo v inej obtiažnej situácii, ktorú si nevie sama riešiť.

K § 54

Zavádza sa nový druh sociálnej služby - odľahčovacia služba, ktorá doteraz na Slovensku absentovala, pričom v iných vyspelých krajinách má už dlhoročnú tradíciu a možno ju považovať aj za preventívne opatrenie voči opatrovateľom, ktorí bez možnosti oddýchnuť si, sa sami stávajú ťažko zdravotne postihnutými v dôsledku nepretržitého fyzicky a psychicky náročného opatrovania. Táto služba je určená fyzickým osobám – opatrovateľom, ktorí zabezpečujú opateru v rámci peňažného príspevku na opatrovanie za účelom prevencie zhoršenia ich fyzického a duševného zdravia. Odľahčovacia služba spočíva v poskytnutí alebo zabezpečení sociálnej služby fyzickej osobe, ktorú opatruje a to počas 30 dní v rámci jedného roka. Počas týchto dní si môže opatrovateľ/ka uspokojiť svoje potreby (dovolenka, vybavenie svojich záležitostí, stretnutie s priateľmi). Fyzická osoba, ktorá opatruje má možnosť čerpať si 30 dňové „voľno“ aj po jednotlivých dňoch, nie však po hodinách. 

K § 55

Novou službou je aj pomoc pri výkone opatrovníckych práv a povinností, ktorá spočíva najmä v poskytovaní alebo sprostredkovaní sociálneho a iného odborného poradenstva, súdom ustanovenému opatrovníkovi, fyzickej osobe, ktorá má záujem stať sa opatrovníkom a fyzickej osobe, ktorá si nedokáže chrániť svoje práva a záujmy. 

Napriek tomu, že na Slovensku sú súdom ustanovení opatrovníci osôb zbavených spôsobilosti na právne úkony, títo opatrovníci sa nezdružujú a mnohí z nich potrebujú odbornú pomoc, ktorú im doteraz nemal kto poskytnúť. Rovnako sa to týka aj fyzických osôb, ktoré si z rôznych dôvodov nedokážu brániť svoje práva a záujmy (napr. ľudia s duševnými chorobami, starší občania so zdravotnými postihnutiami) a bývajú často obeťami rôznych podvodov a násilia. Uvedený inštitút bude pôsobiť aj preventívne, aby u klientov dochádzalo k pozbaveniu spôsobilosti na právne úkony len v nevyhnutných prípadoch, a aj v prípade, že sa tak stane, aby opatrovník vykonával svoju funkciu čo najkvalitnejšie. Takýto druh sociálnej služby sa poskytuje aj v iných európskych krajinách a príslušné orgány a verejnosť majú s ňou pozitívne skúsenosti.
Táto pomoc sa vykonáva aj v spolupráci so zariadeniami, úradmi práce, sociálnych a vecí a rodiny, súdmi, fyzickými a právnickými osobami. Jej obsahom je poskytnutie pomoci,  napríklad pred začatím konania o pozbavení spôsobilosti na právne úkony alebo obmedzení spôsobilosti na právne úkony, pri spisovaní návrhov na súd na vrátenie spôsobilosti na právne úkony atď.

K § 56

Návrh umožňuje zriaďovať denné centrá, ktoré sú určené osobám v dôchodkovom veku, fyzickým osobám s ťažkým zdravotným postihnutím alebo s nepriaznivým zdravotným stavom a rodičovi s dieťaťom alebo starému rodičovi s vnukom alebo vnučkou a poskytuje sa v ňom najmä sociálne poradenstvo a utvárajú sa podmienky na záujmovú činnosť. Ide o transformáciu klubov dôchodcov upravených v terajšej právnej úprave, doplnených o ďalšie cieľovú skupinu.

K § 57

V rámci nových sociálnych služieb sa upravuje poskytovanie sociálnej služby v integračnom centre, v ktorom je možné fyzickej osobe, ktorá nemá zabezpečené nevyhnutné podmienky na uspokojovanie základných životných potrieb alebo ktorá je ohrozená sociálnym vylúčením (napr. „neplatiči“, osoby ohrozené domácim násilím, osoby s neistým bývaním - záhradné chatky, maringotky) poskytovať sociálne poradenstvo, sociálnu rehabilitáciu a utvárať podmienky na záujmovú činnosť.

K § 58 až 60

V rámci nových druhov podporných služieb sa upravuje sa okruh osôb, ktorým je možno poskytovať  stravovanie v jedálni, pre ktorých je možné utvárať podmienky na pranie, žehlenie a údržbu šatstva a bielizne v práčovni, ako aj okruh osôb, ktorým sa utvárajú podmienky na vykonávanie základnej osobnej hygieny v stredisku osobnej hygieny. Jedáleň môže poskytovať stravovanie nielen vo svojich priestoroch, ale môže vykonávať aj donášku jedla priamo do domácnosti klienta.

K § 61
Upravujú sa spoločné ustanovenia pri poskytovaní sociálnych služieb v zariadení. V 
Návrhu je vymedzený pojem krízová intervencia, ktorá sa poskytuje fyzickej osobe v krízovej sociálnej situácii a je ňou okamžitá pomoc poskytnutá prostredníctvom sociálnej služby. 
Umožňuje sa účelne a vhodne zlučovať zariadenia..

Po prvý krát sa definuje nízkoprahový charakter pri vybraných zariadeniach, ako sociálna služba, ktorá je ľahko dostupná, nekladie na fyzickú osobu vysoké požiadavky a uľahčuje jej kontakt so sociálnym prostredím.

Explicitne sa upravuje, že ak si zdravotný stav fyzickej osoby vyžaduje ústavnú zdravotnú starostlivosť v zdravotníckom zariadení, nie je možné  jej poskytovať sociálnu službu v zariadení. 

Návrh umožňuje poskytovateľovi sociálnej služby vo vybraných zariadeniach poskytnúť ubytovanie fyzickej osobe, ktorú si prijímateľ sociálnej služby určí, za účelom udržiavania sociálnych väzieb s rodinou a priateľmi.

Upravuje sa právo povereného zamestnanca poskytovateľa vstúpiť do obytnej miestnosti v zariadení aj bez súhlasu prijímateľa sociálnej služby, za účelom ochrany jej života, zdravia alebo majetku alebo práv a slobôd iných osôb a majetku zariadenia.

Zároveň sa uvádza, že pobytová sociálna služba sa prednostne poskytuje v zariadení s kapacitou nižšou ako 40 miest. Zámerom tohto ustanovenia je podporiť vznik zariadení rodinného typu a postupne pretransformovať, resp. zrušiť existujúce veľkokapacitné zariadenia, ktoré nevytvárajú humánne podmienky pre svojich klientov. Takýto návrh má prispieť aj k zmene priorít Regionálneho operačného programu. 

Umožňuje sa poskytovateľovi sociálnych služieb, za predpokladu, že má na to vytvorené podmienky, vykonávať muzikoterapiu, arteterapiu, hipoterapiu alebo canisterapiu, biblioterapiu, hydroterapiu, aromaterapiu a činnostnú terapiu,  ktoré sú už dlhodobo v rámci sociálnej služby poskytované.

K § 62 až 69

V návrhu sa explicitne ustanovuje, že sociálnu službu, je možné poskytovať len na základe zápisu do registra poskytovateľov sociálnych služieb, ktorý vykonáva samosprávny kraj. Upravuje sa postup vo veci žiadosti o zápis do registra pre poskytovateľov sociálnych služieb, za ktorých sa považujú obce, právnické osoby zriadené alebo založené obcou alebo samosprávnym krajom (verejný poskytovatelia) a ďalšie právnické a fyzické osoby (neverejný poskytovatelia), podmienky zápisu do registra, náležitosti, ktoré musí spĺňať žiadosť o registráciu. Je uvedený postup samosprávneho kraja pri žiadosti o zápis do registra za predpokladu, že subjekt, ktorý žiada o zápis do registra splní požiadavky. Návrh vymenúva aj náležitosti, ktoré sa zapisujú do registra a upravuje dôvody nezapísania do registra, dôvody vykonania výmazu z registra poskytovateľov a dôvody zániku registrácie.

K § 70

Vytvárajú sa právne podmienky na poskytovanie sociálnych služieb aj zariadeniami ústavnej zdravotnej starostlivosti a to tak, že sa ustanovuje, že za sociálnu službu je možné považovať aj starostlivosť, ktorá je poskytovaná v zdravotníckom zariadení, ak fyzickej osobe už nie je potrebné poskytovať zdravotnú starostlivosť a tejto fyzickej osobe nie je možné poskytnúť sociálnu službu v domácom prostredí alebo v zariadení sociálnych služieb. Zdravotnícke zariadenie ústavnej zdravotnej starostlivosti môže poskytovať sociálne služby len za predpokladu, že splní podmienky pre poskytovanie sociálnych služieb a bude zapísané do registra poskytovateľov sociálnych služieb.

V záujme zabezpečiť právo prijímateľov sociálnej služby na kvalitnú sociálnu službu, poskytovanú v humánnom prostredí, upravuje sa, že priestor v ktorom sa sociálna služba poskytuje, nemôže byť súčasťou priestoru, v ktorom sa poskytuje ústavná zdravotná starostlivosť. To znamená, že nie je možné aby napr. v jednej miestnosti boli súčasne „zdravotnícke“ aj „sociálne“ lôžka, oddelené napríklad len plentou. 

K § 71

V návrhu zákona sa ustanovuje z akých prostriedkov sú financované sociálne služby, ktoré patria do pôsobnosti obce a samosprávneho kraja, ako aj tie, ktoré sú poskytované neverejným poskytovateľom.
Pokiaľ ide o sociálne služby poskytované obcou alebo samosprávnym krajom, tie sú financované z ich rozpočtu, z úhrad za poskytované sociálne služby, z darov, z prostriedkov združení obcí a samosprávnych krajov, z výsledku hospodárenia z vedľajšej činnosti,  z príjmu zo sociálneho podniku a z iných zdrojov.
Neverejný poskytovateľ financuje sociálne služby z finančného príspevku, z úhrad za poskytnutú sociálnu službu, z vlastných zdrojov, z darov, z podnikateľskej činnosti po zdanení daňou z príjmov, zo zisku zo sociálneho podniku a z iných zdrojov. 

Za osobitne významné možno považovať zavedenie financovania ošetrovateľskej starostlivosti poskytovanej zariadeniami sociálnych služieb, a to tak, že úhrada výkonov ošetrovateľskej starostlivosti vo vybraných zariadeniach, vykonaných kvalifikovanými zamestnancami, ktorí sú spôsobilí na výkon zdravotníckeho povolania podľa osobitných predpisov, môže byť financovaná z prostriedkov verejného zdravotného poistenia a to na základe zmluvy uzatvorenej zariadením sociálnych služieb s príslušnou zdravotnou poisťovňou. 
Uvedený spôsob financovania však neznamená, že zariadenia sociálnych služieb si nemôžu zabezpečiť ošetrovateľskú zdravotnícku starostlivosť aj iným spôsobom platným aj v súčasnosti, t.j. prostredníctvom agentúr ošetrovateľskej starostlivosti alebo cez licencované sestry.

V záujme zabezpečiť, aby boli darované prostriedky využité na rozvoj kvality sociálnej služby sa explicitne ustanovuje, že ak účel darovaných prostriedkov nie je v písomnej darovacej zmluve určený, môže poskytovateľ použiť tieto prostriedky len v súlade s predmetom činnosti podľa zriaďovacej alebo zakladacej listiny alebo v súlade so zámermi poskytovanej sociálnej služby. 

V návrhu sa ďalej upravuje, že ak obec alebo samosprávny kraj fyzickej osobe s trvalým pobytom vo svojom územnom obvode zabezpečí sociálnu službu v inej obci alebo u poskytovateľa, ktorého založila alebo zriadila iná obec alebo samosprávny kraj, je povinný takémuto poskytovateľovi uhradiť ekonomicky oprávnené náklady spojené s poskytovaním tejto sociálnej služby, znížené o výšku úhrady platenej prijímateľom sociálnej služby. Zároveň je poskytovateľ, ktorému obec alebo samosprávny kraj uhrádza ekonomicky oprávnené náklady, povinný preukázať účelnosť využitia týchto finančných prostriedkov, ak ho o to obec alebo samosprávny kraj, ktorý u neho sociálnu službu zabezpečil, písomne požiada.

K § 72 a 73

Návrh upravuje povinnosť prijímateľa platiť za poskytnutú sociálnu službu. Výšku úhrady, spôsob jej určenia a platenia obec a samosprávny kraj určuje všeobecne záväzným nariadením a neverejný poskytovateľ zmluvou o poskytovaní sociálnej služby, najviac vo výške zákonom určených ekonomicky oprávnených nákladov. Povinnosť určovať výšku úhrady najviac vo výške ekonomicky oprávnených nákladov sa nevzťahuje na neverejného poskytovateľa, ktorý poskytuje sociálnu službu s cieľom dosiahnuť zisk.

Explicitne sa ustanovuje, že fyzická osoba neplatí za poskytovanie pomoci pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby, tlmočníckej služby, krízovej pomoci poskytovanej prostredníctvom telekomunikačných technológií, sociálneho poradenstva,  pomoci pri uplatňovaní práv a právom chránených záujmov, sociálnej rehabilitácie a pracovnej terapie.

Prijímateľ sociálnej služby neplatí úhradu ani za odborné, obslužné a ďalšie činnosti v čase jeho neprítomnosti, s výnimkou úhrady za ubytovanie a aj to len v prípade, že voľné miesto nie je v čase jeho neprítomnosti obsadené inou fyzickou osobou alebo ak sa poskytovateľ a prijímateľ nedohodnú inak.

Pri určovaní úhrady za poskytovanie vybraných sociálnych služieb sa posudzuje príjem a majetok prijímateľa sociálnej služby a osôb s ním posudzovaných, pričom čo sa považuje za príjem a majetok, okruh spoločne posudzovaných osôb je upravený v osobitnom právnom predpise, ktorým je zákon o peňažných príspevkoch na kompenzáciu ťažkého zdravotného postihnutia. 

Právna úprava navrhuje upraviť právnu ochranu fyzickej osoby pri platení úhrady za poskytovanú sociálnu službu (garancia zostatku z príjmu). Zákon viaže obce a samosprávne kraje (resp. právnické osoby zriadené a založené samosprávnym krajom) zachovať zostatok z príjmu po zaplatení úhrady za opatrovateľskú službu a za pomoc pri osobnej starostlivosti o dieťa najmenej vo výške 1,3 násobku sumy životného minima a určiť zostatok z príjmu po zaplatení úhrady za poskytovanie sociálnych služieb vo vybraných zariadeniach (napr. v zariadení s celoročným pobytom vo výške 20 % sumy životného minima). Ochrana príjmu sa však nevzťahuje na prijímateľa sociálnej služby v zariadení pre seniorov, ktorým je fyzická osoba po dovŕšení dôchodkového veku, ktorá nie je odkázaná na pomoc inej fyzickej osoby. Ak prijímateľovi sociálnej služby nevznikne povinnosť platiť úhradu alebo jej časť, prechádza táto povinnosť postupne na rodičov alebo detí, ak sa ich príjmy nezapočítavajú spoločne s fyzickou osobou, ktorej sa poskytuje sociálna služba. 

V záujme zabezpečiť ochranu príjmu aj pre fyzickú osobu, ktorej poskytovanie sociálnej služby zabezpečila obec alebo samosprávny kraj u neverejného poskytovateľa, sa garantuje zostatok z príjmu po zaplatení úhrady aj u tohto neverejného poskytovateľa             (s výnimkou neverejného poskytovateľa, ktorý poskytuje sociálnu službu s cieľom dosiahnuť zisk) a to v závislosti od druhu a formy poskytovanej sociálnej služby. Rozdiel medzi výškou úhrady ustanovenej vo všeobecne záväznom nariadení a sumou úhrady od prijímateľa je neverejnému poskytovateľovi povinná uhradiť obec alebo samosprávny kraj, ktorý u neho sociálnu službu zabezpečil.

Ak fyzickej osobe, resp. ani osobám, ktoré sú voči tejto osobe povinné výživou (rodičia a deti) nevznikne povinnosť platiť úhradu alebo jej časť, v návrhu sa upravuje, že  nezaplatená úhrada sa stáva pohľadávkou poskytovateľa sociálnej služby a môže si ju uplatniť v dedičskom konaní. Ak však obec alebo samosprávny kraj uhrádza neverejnému poskytovateľovi rozdiel medzi výškou úhrady ustanovenej vo všeobecne záväznom nariadení  a sumou úhrady, ktorú zaplatil prijímateľ, nebolo by spravodlivé, aby si  túto časť sumy  mohol uplatniť v dedičskom konaní neverejný poskytovateľ, preto v týchto prípadoch sa uvedený rozdiel stáva pohľadávkou obce alebo samosprávneho kraja, ktorý tento rozdiel platil.

K § 74

Ustanovujú sa náležitosti žiadosti o uzatvorenie písomnej zmluvy o poskytovaní sociálnej služby, ako aj náležitosti písomnej zmluvy, ktorú je poskytovateľ povinný uzavrieť pri vybraných druhoch sociálnych služieb. Zmluva musí okrem základných náležitostí obsahovať aj výšku úhrady za konkrétne odborné, obslužné a ďalšie činnosti, za ktoré má prijímateľ platiť úhradu. V prípade, že sa zmenia skutočnosti, ktoré sú predmetom zmluvy a prijímateľ a poskytovateľ sa na tom v zmluve dohodli, môžu uzatvoriť dodatok k zmluve, ak sa však zmenia skutočnosti rozhodujúce na určenie úhrady, dodatok k zmluve sú zmluvné strany povinné uzatvoriť.

V snahe zabrániť, aby poskytovatelia  požadovali  od budúcich klientov zariadení„vstupné poplatky“, návrh explicitne ustanovuje, že poskytovateľ nesmie podmieniť uzatvorenie zmluvy peňažným alebo nepeňažným plnením.

S cieľom predísť tomu, aby žiadateľ o poskytovanie sociálnej služby neodôvodnene opakovane odmietal uzatvoriť zmluvu o poskytovaní sociálnej služby, ako aj vzhľadom na povinnosť obcí a samosprávnych krajov zabezpečiť vybrané sociálne služby v lehote 60 dni, resp. 6 mesiacov, sa ustanovuje , že ak fyzická odmietne uzatvoriť zmluvu s poskytovateľom sociálnej služby, ktorého obec alebo samosprávny kraj požiadal o zabezpečenie sociálnej služby, a táto zmluva je v súlade s týmto zákonom, povinnosť samosprávnych orgánov zabezpečiť sociálnu službu v určenej lehote sa považuje za splnenú. Ak by takáto situácia nebola upravená, v niektorých prípadoch by nebolo vôbec možné požadovať od obce alebo samosprávneho kraja, aby si splnili povinnosť zabezpečiť sociálnu službu.

Definujú sa dôvody jednostranného vypovedania zmluvy zo strany poskytovateľa, medzi ktoré patrí napr. to, že prijímateľ hrubo porušuje práva vyplývajúce zo zmluvy o poskytovaní sociálnej služby, odmietne uzatvoriť dodatok k zmluve o zmene výšky úhrady, prevádzka zariadenia bola obmedzená alebo bol zmenený jeho účel, alebo fyzická osoba už nie je odkázaná na túto sociálnu službu. Aj v prípade, že poskytovateľ jednostranne vypovedá zmluvu o poskytovaní sociálnej služby, je povinný zabezpečiť fyzickej osobe sociálnu službu. Rozsah poskytnutej tzv. „náhradnej“ sociálnej služby však závisí od dôvodu vypovedania zmluvy. Ak prijímateľ nemohol ovplyvniť vypovedanie zmluvy (zánik poskytovateľa) poskytovateľ mu je povinný zabezpečiť sociálnu službu za porovnateľných podmienok. V prípade, že poskytovateľ nie je schopný si  túto povinnosť splniť, zodpovednosť  preberá obec alebo samosprávny kraj v rozsahu svojej pôsobnosti. Ak prijímateľ porušil niektoré povinnosti alebo prestal byť odkázaným na príslušnú sociálnu službu, je  obec alebo samosprávny kraj povinný v spolupráci s  poskytovateľom zabezpečiť fyzickej osobe nevyhnutné podmienky na uspokojovanie základných životných potrieb. Cieľom takejto úpravy je zaručiť občanovi taký rozsah práv, ktorý mu zaručuje čl. 39 Ústavy SR.

K § 75 až 78

Návrh úplne novým spôsobom upravuje financovanie neverejných poskytovateľov a zvyšuje právnu istotu týchto subjektov pri splnení zákonom ustanovených podmienok a pri poskytovaní vybraných druhov sociálnych služieb, tak že im bude zo strany obce a samosprávneho kraja poskytnutý finančný príspevok. 

Taxatívne sú vymedzené druhy sociálnych služieb, pri ktorých je povinná obec alebo samosprávny kraj poskytnúť neverejnému poskytovateľovi príspevok pri odkázanosti na pomoc inej osoby alebo príspevok na prevádzku a druhy sociálnych služieb, ktoré obec alebo samosprávny kraj môže financovať, ak je to vo verejnom záujme. 

Za verejný záujem sa považuje poskytovanie sociálnej služby fyzickej osobe, ktorá je na ňu odkázaná, neexistencia alebo nedostatok sociálnych služieb v obci alebo regióne, pričom v príslušnej obci alebo regióne je zo strany občanov záujem o tieto sociálne služby a ich poskytovanie je v súlade s komunitným plánom obce alebo koncepciou rozvoja sociálnych služieb samosprávneho kraja.

Finančný príspevok bude poskytovaný formou finančného príspevku pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby, ktorého poskytnutie sa garantuje minimálne vo výške určenej na základe stupňa odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby podľa prílohy č. 5 a podľa počtu prijímateľov sociálnej služby. Tento príspevok sa poskytne bez ohľadu nato, či neverejný poskytovateľ bude mať neziskový charakter alebo bude poskytovať sociálnu službu s cieľom dosiahnuť zisk (živnosť, podnikanie). 

Základným východiskom pri určení výšky sumy príspevku pri odkázanosti na pomoc inej fyzickej osoby boli nasledovné skutočnosti:

•	tarifný plat a zákonné príplatky opatrovateľky z  2. ,3. a 4. platovej triedy, t. j. 8 670,- Sk,  
•	poistné a príspevky do poisťovní adekvátne k platu, t. j 3 030 Sk ( 35,02 % z objemu mzdových prostriedkov, 8 670 : 100 x 35,02 = 3 036,234) 
•	výdavky na stravné lístky a stravovanie, t. j. 800,- Sk, 
•	výdavky na pracovné odevy, obuv a osobné ochranné pracovné prostriedky, čistiace a dezinfekčné prostriedky a pod., t. j. 200,- Sk.

Pri určovaní tarifného platu sa vychádzalo Nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 630/2007 Z. z. v znení neskorších predpisov.

Ďalšou formou finančného príspevku je príspevok na prevádzku, ktorého výška sa určí ako rozdiel medzi štandardnými výdavkami, štandardnými príjmami a finančnými príspevkami pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej fyzickej osoby a to v závislosti od stupňa odkázanosti ako aj od druhu poskytovanej sociálnej služby alebo od inej jednotky výkonu. Na rozdiel od príspevku pri odkázanosti na pomoc inej osoby je obec alebo samosprávny kraj povinný tento príspevok poskytnúť len neverejnému poskytovateľovi, ktorý nedosahuje zisk.

Tento spôsob výpočtu finančných príspevkov umožňuje  zrovnoprávniť podmienky financovania verejných a neverejných poskytovateľov pri vybraných druhoch sociálnych služieb a súčasne sa určuje aj lehota (do konca februára), v ktorej je obec alebo samosprávny kraj povinný poskytnúť finančný príspevok na príslušný rozpočtový rok zálohovo tak, aby bolo možné bez problémov plynule zabezpečovať a poskytovať sociálne služby. Ak začne neverejný poskytovateľ poskytovať sociálnu službu počas roka, finančný príspevok na prevádzku a pri odkázanosti fyzickej osoby na pomoc inej osoby, sa poskytuje preddavkovo.

K § 79 

V návrhu sú vymedzené pôsobnosti ministerstva ako ústredného orgánu štátnej správy Slovenskej republiky. Oproti súčasnej právnej úprave, sa ustanovujú niektoré nové pôsobnosti ministerstva, akými sú napr. vypracúvanie a zverejňovanie národných priorít rozvoja sociálnych služieb, určovanie obsahu a rozsahu odbornej prípravy pre vybrané pracovné činností a na účely ďalšieho vzdelávania. vykonávanie dohľadu nad poskytovanými službami a hodnotenie podmienok kvality poskytovanej sociálnej služby. 

 Novou pôsobnosťou ministerstva je aj rozhodovanie o udelení akreditácie vzdelávacích programov v oblasti sociálnych služieb, jej zmene, predĺžení a odňatí a novým spôsobom sa upravuje   udeľovanie  akreditácie na odbornú činnosť (špecializované sociálne poradenstvo, sociálna rehabilitácia),  jej zmena, predlženie  a odňatie.

Medzi ďalšie úlohy ministerstva patrí vedenie zoznamu akreditovaných vzdelávacích programov, zoznamu osôb, ktorým bola udelená akreditácia na odbornú činnosť a zoznamu poskytovateľov sociálnych služieb (centrálny register), ktorý bude okrem údajov z registra, ktoré mu poskytne samosprávny kraj, obsahovať aj výsledok hodnotenia podmienok kvality poskytovanej sociálnej služby, čo umožní verejnosti posúdiť úroveň kvality sociálnych služieb, ale najmä tento údaj pomôže fyzickým osobám, ktoré majú záujem o poskytovanie sociálnej služby, rozhodnúť sa pri výbere poskytovateľa aj podľa tohto kritéria. Centrálny register a uvedené zoznamy ministerstvo zverejňuje na internetovej stránke. 

K § 80

Návrh vymedzuje pôsobnosť obce pri poskytovaní sociálnych služieb. Obec vypracúva a schvaľuje komunitný plán a utvára podmienky na podporu komunitného rozvoja, vydáva posudok a rozhoduje o odkázanosti na sociálnu službu v zariadení pre seniorov, v zariadení opatrovateľskej služby, v dennom stacionári a o odkázanosti na opatrovateľskú službu, pričom tieto služby je zároveň aj povinná poskytnúť alebo zabezpečiť. Okrem týchto služieb je povinná poskytnúť alebo zabezpečiť sociálnu službu v nocľahárni, v nízkoprahových denných centrách, prepravnú službu, odľahčovaciu službu a sociálne poradenstvo. Ostatné služby, ktoré upravuje tento zákon, obec môže poskytovať alebo zabezpečovať. 

Ďalej obec poskytuje, resp. môže poskytovať na základe zmluvy (v závislosti od druhu sociálnej služby) finančný príspevok pri odkázanosti na pomoc inej osoby a finančný príspevok na prevádzku neverejnému poskytovateľovi za sociálnu službu poskytovanú v jej územnom obvode, kontroluje hospodárenie s týmito príspevkami a ukladá opatrenia na odstránenie zistených nedostatkov. 

Medzi ďalšie pôsobnosti obce patrí napr. povinnosť uhrádzať ekonomicky oprávnené náklady spojené so sociálnou službou, ktorú zabezpečila fyzickej osobe u iného verejného poskytovateľa v inom územnom obvode, znížené o výšku úhrady za poskytovanie sociálnej služby a kontrola účelnosti využitia týchto prostriedkov. Zároveň je obec povinná uhradiť neverejnému poskytovateľovi rozdiel medzi výškou úhrady ustanovenej vo všeobecne záväznom nariadení a sumou úhrady od prijímateľa, v prípade ak sa na neho vzťahuje ochrana príjmu. Obec uhrádza aj zdravotné výkony na účely posúdenia odkázanosti na sociálnu službu.

Ďalej obec zriaďuje a kontroluje vybrané zariadenia, vedie evidenciu vydaných posudkov o odkázanosti na sociálnu službu, vydaných rozhodnutí a evidenciu prijímateľov sociálnych služieb vo svojom územnom obvode a taktiež poskytuje štatistické údaje z oblasti poskytovania sociálnych služieb štátnym orgánom sociálnych služieb na účely spracovania štatistických zisťovaní. 

K § 81

Ustanovuje sa pôsobnosť pre samosprávny kraj vypracovávať a zverejňovať koncepciu poskytovania sociálnych služieb. Samosprávny kraj ďalej vypracúva posudok o odkázanosti na sociálnu službu a rozhoduje o odkázanosti na sociálnu službu v zariadení podporovaného bývania, v rehabilitačnom stredisku, v domove sociálnych služieb a v špecializovanom zariadení a tieto služby je povinný zabezpečiť prostredníctvom právnických osôb, ktoré na tento účel zriadil alebo založil alebo u iného poskytovateľa. Okrem toho zabezpečuje sociálnu službu v útulku, v domove na pol ceste, v zariadení núdzového bývania, v zariadení dočasnej starostlivosti o deti, tlmočnícku službu a sociálne poradenstvo. Ďalšie druhy sociálnych služieb samosprávny kraj môže zabezpečovať. 

Na základe zmluvy samosprávny kraj poskytuje, resp. môže poskytovať (v závislosti od druhu sociálnej služby) finančný príspevok pri odkázanosti na pomoc inej osoby a finančný príspevok na prevádzku neverejnému poskytovateľovi za sociálnu službu poskytovanú v jeho územnom obvode, kontroluje hospodárenie s týmito príspevkami, úroveň poskytovania sociálnych služieb neverejným poskytovateľom a ukladá opatrenia na odstránenie zistených nedostatkov.

Samosprávny kraj  je registračným miestom, kde sa vykonáva  zápis  poskytovateľov sociálnych služieb a rozhoduje o výmaze z neho, aktualizuje tento register a štvrťročne ho predkladá ministerstvu na účely vedenia centrálneho registra a poskytuje štatistické údaje z oblasti poskytovania sociálnych služieb na účely spracovania štatistických zisťovaní.

Samosprávny kraj je rovnako ako obec povinný uhrádzať ekonomicky oprávnené náklady spojené so sociálnou službou, ktorú zabezpečil fyzickej osobe u iného verejného poskytovateľa v inom územnom obvode, znížené o výšku úhrady za poskytovanie sociálnej služby a účelné využitie týchto prostriedkov kontroluje. Taktiež je povinný uhradiť neverejnému poskytovateľovi rozdiel medzi výškou úhrady ustanovenej vo všeobecne záväznom nariadení a sumou úhrady od prijímateľa, v prípade ak sa na neho vzťahuje ochrana príjmu.

Medzi ďalšie pôsobnosti samosprávneho kraja patrí napr. zriaďovať a kontrolovať vybrané zariadenia, viesť evidenciu posudkov o odkázanosti na sociálnu službu, viesť evidenciu rozhodnutí a prijímateľov sociálnych služieb vo svojom územnom obvode. 

K § 82 a 83

Návrh umožňuje obci utvárať podmienky na podporu komunitného rozvoja, komunitnej práce a rehabilitácie za účelom predchádzania nepriaznivým sociálnym situáciám a riešenia miestnych sociálnych problémov. 
V nadväznosti na pôsobnosť obce a samosprávneho kraja, tieto sú povinné vypracovať komunitný plán sociálnych služieb a koncepciu rozvoja sociálnych služieb a to v spolupráci s inými poskytovateľmi a prijímateľmi sociálnych služieb a ďalšími právnickými a fyzickými osobami, ktoré v obci pôsobia a následne ho s nimi prerokovať. Komunitný plán sa vypracúva na základe národných priorít rozvoja sociálnych služieb a koncepciu rozvoja sociálnych služieb vypracúva samosprávny kraj na základe národných priorít rozvoja sociálnych služieb a komunitných plánov obcí, ktoré sa nachádzajú v jeho územnom obvode. Komunitný plán a koncepcia rozvoja sociálnych služieb, okrem analýzy súčasného stavu poskytovania sociálnych služieb, požiadaviek ich prijímateľov, a sociologických a demografických údajov obsahuje aj časový plán ich realizácie a spôsob ich vyhodnocovania. 

K § 84

V záujme zabezpečiť kvalitu a odbornosť pri poskytovaní sociálnej služby sa po prvýkrát v právnej úprave v Slovenskej republike upravujú požiadavky na kvalifikačné predpoklady pre vykonávanie jednotlivých profesií v oblasti sociálnych služieb (sociálny pracovník, sociálny poradca, supervízor, opatrovateľ, tlmočník, inštruktor a koordinátor sociálnej rehabilitácie, pracovný terapeut, vychovávateľ, lekár vykonávajúci lekársku posudkovú činnosť na účely tohto zákona, zdravotnícky zamestnanec v zariadení, odborník prizývaný k dohľadu nad sociálnymi službami alebo k hodnoteniu kvality poskytovanej sociálnej služby a pod.). 
V návrhu je zadefinované aj ďalšie vzdelávanie na účely prehlbovania kvalifikácie odborných zamestnancov.

	K § 85 až 90

Za účelom zabezpečenia vzdelávania pre vybrané pracovné činností a na účely ďalšieho vzdelávania v oblasti sociálnych služieb ministerstvo udeľuje, predlžuje a odníma právnickým a fyzickým osobám akreditáciu na ich vzdelávacie programy. Ustanovujú sa podmienky žiadosti o akreditáciu a náležitosti rozhodnutia o udelení akreditácie.

Definujú sa podmienky pre udelenie akreditácie na odbornú činnosť, ktorou je špecializované sociálne poradenstvo a sociálna rehabilitácia. Určujú sa náležitosti žiadosti a rozhodnutia o udelení akreditácie.

O udelení, predlžení a odňatí akreditácie vzdelávacieho programu a akreditácie na odbornú činnosť rozhoduje ministerstvo po vyjadrení komisie zriadenej podľa osobitného predpisu, ktorým je zákon č. 305/2005 Z. z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 

K 91 až 94

Návrh upravuje, že na konanie vo veciach sociálnych služieb, o ktorých rozhoduje obec sa vzťahuje § 27 zákona č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení v znení neskorších predpisov  a na konanie vo veciach sociálnych služieb, o ktorých rozhoduje samosprávny kraj sa vzťahuje § 22 zákona č.302/2001 Z. z. o samosprávnych krajoch.

Na konania vo veci  akreditácií  a uložení pokuty sa vzťahujú, s výnimkou § 60 a § 62 až 68, všeobecné predpisy o správnom konaní.  Vzhľadom na charakter niektorých sociálnych služieb, pri ktorých nie je potrebné postupovať podľa správneho poriadku sa taxatívne uvádzajú tie sociálne služby, na ktoré sa zákon o správnom konaní nevzťahuje. 

Vymedzuje sa miestna príslušnosť obce a samosprávneho kraja  pri povinnosti uhradiť ekonomicky oprávnené náklady znížené o úhradu inej obci alebo inému samosprávnemu kraju za poskytovanie sociálnej služby, ktorú zabezpečil. 

Upravuje sa konanie o odkázanosti na sociálnu službu pri odkázanosti na pomoc inej osoby, spôsob podávania žiadostí o posúdenie odkázanosti na sociálnu službu, náležitosti žiadosti, miestna príslušnosť vo veciach podania žiadosti a následne sa ustanovujú povinnosti a zodpovednosť fyzických osôb pri poskytovaní sociálnej služby, medzi ktoré patria napr. oznamovacia povinnosť pri zmene skutočnosti rozhodujúcich o trvaní nároku na sociálnu službu a rozhodujúcich pri určení úhrady za poskytovanú sociálnu službu,  povinnosť zúčastniť sa posúdenia a opätovného posúdenia zdravotného stavu. 

V záujme  ochrániť finančné prostriedky prijímateľov sociálnej služby, ako aj  finančné príspevky poskytnuté neverejným poskytovateľom z verejných zdrojov na zabezpečenie nevyhnutného rozsahu poskytovanej sociálnej služby sa taxatívne upravuje, že takéto prostriedky a niektoré hnuteľné veci, ktoré užíva prijímateľ sociálnej služby v zariadení, nepodliehajú exekúcii.   

Ustanovuje sa preskúmateľnosť právoplatných rozhodnutí súdom vo veciach sociálnych služieb a vo veciach registrácie poskytovateľov.

K § 95 až 97

Návrh ustanovuje podmienky spracúvania osobných údajov pre obec, samosprávny kraj, poskytovateľa sociálnej služby a ministerstvo v zmysle zákona o ochrane osobných údajov. Osobné údaje (napríklad meno, adresa, údaje o zdraví a príjme) sa spracúvajú o prijímateľovi sociálnej služby  a o fyzickej osobe, o ktorej právach a povinnostiach sa koná podľa tohto zákona alebo ktorej príjem sa spoločne posudzuje s príjmom fyzickej osobe, ktorej má byť služba poskytnutá, o osobe, ktorá vykonáva osobnú asistenciu prostredníctvom agentúry osobnej asistencie, o žiadateľovi o zápis do registra a o žiadateľovi o udelenie akreditácie. 

Ustanovuje sa povinnosť poskytovateľov viesť evidenciu fyzických osôb, ktorým sociálnu službu poskytuje, ktorej obsahom sú pri poskytovaní sociálneho poradenstva, opatrovateľskej služby, tlmočníckej služby a prepravnej služby, okrem osobných údajov, aj ďalšie, presne vymedzené údaje ( napr. počet konzultácií, počet hodín opatrovateľskej služby, počet najazdených kilometrov). Túto evidenciu je neverejný poskytovateľ povinný mesačne predkladať obci alebo samosprávnemu kraju, v ktorom má prijímateľ sociálnej služby trvalý pobyt.

Ďalej návrh vymedzuje povinnosti pre poskytovateľa pri zverejňovaní informácií a zabezpečovaní ochrany osobných údajov.

K § 98

Ustanovuje sa povinnosť súčinnosti a spolupráce pre taxatívne vymedzené subjekty v oblasti sociálnych služieb.

K § 99 až 101

Návrh upravuje dohľad nad sociálnymi službami, ktorý vykonáva ministerstvo a určuje sa jeho pôsobnosť pri dohľade. Pri výkone dohľadu ministerstvo postupuje podľa osobitných predpisov, ktorými sú zákon č.10/1996 Z. z. o kontrole štátnej správe v znení neskorších predpisov a zákon č. 502/2001 Z. z. o finančnej kontrole a vnútornom audite a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Vzhľadom na to, že vo vybraných zariadeniach je možné poskytovať zdravotnú starostlivosť v rozsahu ošetrovateľskej starostlivosti, ministerstvo pri výkone dohľadu v týchto zariadeniach spolupracuje s Úradom pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. 
 
Vykonávaním dohľadu podľa tohto zákona nie sú dotknuté pôsobnosti iných orgánov štátnej správy, ktoré sa zameriavajú na kontrolu dodržiavania základných ľudských práv a slobôd. V záujme zefektívnenia činnosti dohľadu, môže ministerstvo zriaďovať a zrušovať detašované pracoviská.

 Ministerstvo dohliada na  dodržiavanie tohto zákona a iných právnych predpisov a to  napr. pri poskytovaní sociálnej služby z hľadiska dodržiavania základných ľudských práv a slobôd, pri uzatváraní zmluvy o poskytovaní sociálnej služby, pri vypracovaní a dodržiavaní podmienok kvality poskytovanej sociálnej služby, pri realizácii koncepcií rozvoja sociálnych služieb, pri vzdelávacích programoch a poskytovaní odborných činností a pri poskytovaní finančných príspevkov neverejným poskytovateľom. 

Ministerstvo dohliada aj na rozhodovanie príslušných orgánov vo veciach poskytovania sociálnej služby, avšak v rámci tohto dohľadu nepreskúmava rozhodnutie z hľadiska zákona o správnom konaní, ale kontroluje, či spôsob zisťovania skutočností, ktoré budú tvoriť podklad rozhodnutia bol uskutočnený v súlade s týmto zákonom.

V návrhu sa upravuje, že  taxatívne určené porušenia tohto zákona, ktorých  sa dopustí obec, samosprávny kraj alebo poskytovateľ sociálnej služby sa považuje za správny delikt, za ktorý ministerstvo môže uložiť pokutu od 331,93 eur, čo predstavuje 10 000 Sk až do 3 319,39 eur, čo predstavuje 100 000 Sk. V prípade neodstránenia zistených nedostatkov v určenej lehote, ktoré sa však nepovažujú za správny delikt, môže ministerstvo uložiť pokutu až vo výške od 33,19 eur, čo predstavuje 1 000 Sk do 331,93 eur, čo predstavuje 10 000 Sk. Pri určení výšky pokút sa prihliada najmä na závažnosť porušenia tohto zákona a iných právnych predpisov, na rozsah jeho následkov, prípadné opakované porušenie povinností, na porušenie viacerých povinností a na mieru zavinenia. Ministerstvo môže uložiť pokutu do jedného roka od zistenia nesplnenia opatrení, ktoré uložilo a najneskôr do troch rokov odo dňa, keď mali byť nedostatky odstránené.

Výnosy z pokút sú príjmom štátneho rozpočtu Slovenskej republiky.

	K § 102

Ustanovuje sa oprávnenosť povereného zamestnanca obce a samosprávneho kraja pri vykonávaní kontroly úrovne poskytovania sociálnych služieb a hospodárenia poskytovateľa s finančnými prostriedkami poskytnutými príslušným orgánom. Pri vykonávaní kontroly sa postupuje podľa zákona č. 10/1996 Z. z. o kontrole v štátnej správe v znení neskorších predpisov, zákona č. 502/2001 Z. z. o finančnej kontrole a vnútornom audite a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.

K § 103

V záujme čo najobjektívnejšieho hodnotenia kvalitatívnych a kvantitatívnych podmienok poskytovania sociálnych služieb, je vypracovaný systém hodnotenia procedurálnych, personálnych a prevádzkových podmienok poskytovania sociálnych služieb, tzv. štandardov kvality sociálnych služieb. Tieto štandardy kvality sú uvedené v prílohe č.2  a hodnotia sa v závislosti od dôležitosti kritéria v rozpätí bodov 1 až 5 alebo 1 až 3 podľa hodnotiacej škály. Maximálny počet bodov je 100 a minimálny počet bodov, ktorý musí poskytovateľ sociálnej služby dosiahnuť, aby plnil štandardy kvality je 60 bodov. Keďže pre prijímateľa sociálnej služby je najdôležitejšie plnenie procedurálnych podmienok, musí poskytovateľ pri ich hodnotení dosiahnuť minimálne 20 bodov.  Ak poskytovateľ nedosiahne túto hranicu, na body dosiahnuté v ďalších oblastiach sa neprihliada a poskytovateľ nespĺňa štandardy kvality.

Vzhľadom na to, že obsahom štandardov sú aj kritériá týkajúce sa personálnych podmienok poskytovania sociálnej služby, u poskytovateľa, ktorý je fyzickou osobou  a nemá zamestnancov sa tieto kritériá nezohľadňujú.

V záujme čo najvyššej objektivity a odbornosti môže ministerstvo k hodnoteniu podmienok kvality poskytovanej sociálnej služby prizývať odborníka, ktorý musí spĺňať  kvalifikačné predpoklady, t. j. príslušné vzdelanie a trojročnú prax v oblasti, ktorej hodnotenia sa bude zúčastňovať.

K § 104

Ustanovuje sa oprávnenosť povereného zamestnanca obce, samosprávneho kraja a poskytovateľa sociálnych služieb navštíviť prijímateľa sociálnej služby v byte s jeho súhlasom. Zamestnanci obce, samosprávneho kraja, poskytovateľa a ministerstva  sú povinní vo veciach poskytovania sociálnych služieb zachovávať mlčanlivosť o skutočnostiach, ktoré sa dozvedeli pri plnení úloh ustanovených týmto zákonom a to aj po skončení pracovnoprávneho alebo služobného vzťahu. Taktiež sa definuje pre aké účely sa môžu použiť informácie a údaje, ktoré ministerstvo a príslušné orgány získavajú v súvislosti s plnením úloh podľa tohto zákona. 

	K § 105 až 108	 

Z hľadiska právnej úpravy právnych vzťahov pri poskytovaní sociálnych služieb obsahujú prechodné ustanovenia zákona právnu úpravu, ktorou sa v nevyhnutnom rozsahu uplatňuje zásada ochrany už nadobudnutých práv podľa doterajšej právnej úpravy a zabezpečuje sa postupné zosúladenie právnych vzťahov v tejto oblasti s novou právnou úpravou. 

	Z uvedených dôvodov sa žiadosti o poskytnutie sociálnej služby, ktoré boli podané a o ktorých sa právoplatne nerozhodlo do 31. 12. 2007 budú posudzovať podľa tohto zákona a v prípade, že boli podané na orgáne, ktorý už nie je podľa tohto zákona príslušným, tento orgán je povinný zaslať ho príslušnému orgánu.

	Fyzická osoba, ktorej sa poskytuje opatrovateľská služba podľa doterajších predpisov, sa považuje aj naďalej za odkázanú na túto sociálnu službu najneskôr do 31. decembra 2010. 

	Opatrovateľská služba poskytovaná dieťaťu do skončenia povinnej školskej dochádzky sa považuje za poskytovanie pomoci pri osobnej starostlivosti o dieťa podľa tohto zákona.

	Fyzická osoba, ktorej sa poskytuje prepravná služba podľa doterajších predpisov sa považuje za odkázanú na túto sociálnu službu aj po nadobudnutí účinnosti tohto zákona.

	Fyzická osoba, ktorej sa poskytuje starostlivosť v zariadení sociálnych služieb podľa doterajších predpisov alebo fyzická osoba, ktorá je zaradená do poradovníka podľa doterajších predpisov sa považuje za odkázanú na túto sociálnu službu v rozsahu, ktorý zodpovedá minimálne požadovanému stupňu odkázanosti v tomto zariadení podľa tohto zákona a to až do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o odkázanosti na sociálnu službu v tomto zariadení podľa tohto zákona, najdlhšie do 31. decembra 2010.

	 Aj v prípade, že fyzická osoba, ktorej sa doteraz poskytovala sociálna služba v zariadení celoročne, nie je po posúdení odkázaná na túto sociálnu službu, je poskytovateľ, ktorý jej službu doteraz poskytoval, povinný jej ju poskytovať aj naďalej.

	Sociálne služby, ktoré sa poskytujú fyzickej osobe pred dňom účinnosti tohto zákona  sa poskytujú za podmienok platných podľa doterajších predpisov až do doby nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o odkázanosti fyzickej osoby na sociálnu službu a uzatvorenia  zmluvy o poskytovaní sociálnej služby podľa tohto zákona. Poskytovateľ sociálnej služby je povinný uzavrieť zmluvu o poskytovaní sociálnej služby podľa tohto zákona po nadobudnutí právoplatnosti rozhodnutia o odkázanosti fyzickej osoby na sociálnu službu. Uzatvorením zmluvy o poskytovaní sociálnej služby podľa tohto  zákona stráca platnosť rozhodnutie o poskytovaní starostlivosti v zariadení sociálnych služieb vydané podľa doterajších predpisov a zmluva o poskytovaní sociálnej služby uzatvorená  podľa doterajších predpisov.

	Aby fyzické osoby mohli byť na účely tohto zákona posúdené z hľadiska odkázanosti na sociálnu službu a to na základe vydaného právoplatného rozhodnutia v lehotách ustanovených týmto návrhom,  je obec a samosprávny kraj povinný najneskôr do 30.septembra 2010 začať z vlastného podnetu konanie vo veci odkázanosti fyzických osôb na sociálnu službu a najneskôr do 30. novembra 2010 vydať rozhodnutie o odkázanosti na  sociálnu službu.

	Ďalej sa ustanovuje, že starostlivosť v zariadeniach sociálnych služieb podľa doterajších predpisov sa považuje za sociálne služby v zariadeniach podľa tohto zákona, ak tento zákon neustanovuje inak a následne sú explicitne menované zariadenia sociálnych služieb, ktoré sa pretransformujú na zariadenia podľa tohto zákona. 

	V rámci novej právnej úpravy sa organizovanie spoločného stravovania už nebude považovať za sociálnu službu podľa tohto zákona.

	Domov – penzión pre dôchodcov sa pretransformuje na zariadenie pre seniorov podľa tohto zákona a jedáleň pre dôchodcov na jedáleň pre vybrané cieľové skupiny. 

	Finančný príspevok už poskytovaný  subjektu, ktorý poskytuje sociálnu pomoc podľa doterajších predpisov, je týmto subjektom naďalej poskytovaný za podmienok upravených podľa  doterajších predpisov, a to až do 31. decembra 2009. Za podmienok doterajšej právnej úpravy sa poskytuje tento finančný príspevok bez ohľadu na to, že poskytovateľ poskytuje sociálne služby fyzickým osobám, ktoré boli už posúdené ako odkázané na sociálnu službu podľa novej právnej úpravy. To neplatí, ak neverejný poskytovateľ poskytuje sociálnu službu fyzickej osobe, ktorá je odkázaná na sociálnu službu na základe právoplatného rozhodnutia podľa tohto zákona, ale len za podmienky, že finančný príspevok mu nebol vôbec poskytovaný podľa doterajšej právnej úpravy.

	Vzhľadom na delenú pôsobnosť obce a samosprávneho kraja v súlade s ktorou je taxatívne určené, ktoré sociálne služby  obec alebo samosprávny kraj poskytuje alebo zabezpečuje  obligatórne, je potrebné upraviť, že po nadobudnutí účinnosti zákona je obec alebo samosprávny kraj povinný  naďalej financovať aj tie služby, ktoré doteraz poskytoval podľa doterajších predpisov a to aj napriek tomu, že podľa tohto zákona nejde o sociálnu službu, ktorú je povinný poskytovať alebo zabezpečovať. Aby bolo možné kontinuálne prehodnocovať fyzické osoby z hľadiska odkázanosti na príslušnú sociálnu službu, súčasne sa ustanovuje povinnosť pre obec alebo samosprávny, ktorý poskytuje  tie sociálne služby, ktoré nie je podľa tohto zákona povinný poskytovať, aby zoznam fyzických osôb zaslal  tej obci alebo samosprávnemu kraju, ktorý je príslušný na rozhodovanie o odkázanosti na sociálnu službu podľa tohto zákona.

	Nakoľko účinnosť ustanovenia, v ktorom sa ustanovuje povinnosť obce alebo samosprávneho kraja poskytnúť alebo zabezpečiť sociálnu službu do 60 dní alebo do 6 mesiacov od podania žiadosti o uzavretie zmluvy o poskytovaní sociálnej služby je až  od 1. januára 2011, rozhodnutia o zaradení do poradovníka čakateľov na poskytovanie starostlivosti v zariadení sociálnych služieb podľa doterajších predpisov strácajú platnosť 31. decembra 2010. Navyše pôsobnosť obce, samosprávneho kraja alebo zariadenia sociálnych služieb s právnou subjektivitou pri rozhodovaní o zaradení do poradovníka zostáva zachovaná podľa doterajších predpisov a to až do 31. decembra 2010.

	Podľa navrhovanej právnej úpravy sa v rámci sociálnych služieb nebude poskytovať ako nástroj pomoci sociálna pôžička. Záväzky občana a obce, ako účastníkov zmluvy, vzniknuté na základe platnej zmluvy o poskytnutí sociálnej pôžičky uzatvorenej do nadobudnutia účinnosti novej právnej úpravy zostanú novou právnou úpravou nedotknuté.

	V konaní vo veciach pokút súvisiacich s výkonom štátneho dozoru, ktoré nebolo do účinnosti tohto zákona ukončené, sa bude naďalej postupovať podľa doterajších predpisov.

	Upravuje sa, že konanie o overení osobitných kvalifikačných predpokladov, ktoré nebolo skončené do účinnosti tohto zákona, sa dňom jeho účinnosti zastaví. 

	 Nakoľko mnohí poskytovatelia budú potrebovať dostatočný časový priestor, aby získali potrebný počet zamestnancov s príslušnou kvalifikáciou a aj potrebné finančné prostriedky na ich platy, dodržiavanie normatívov personálneho vybavenia vo vybraných zariadeniach sociálnych služieb sa bude vyžadovať až od 1.januára 2011. 
	
Vzhľadom na finančnú a technickú náročnosť zabezpečenia požiadavky bezbariérovosti sa ustanovuje prechodné obdobie päť rokov od účinnosti tohto zákona pre splnenie podmienky kvality týkajúcej sa splnenia všeobecných technických požiadaviek na výstavbu a všeobecných technických požiadaviek na stavby užívané osobami s obmedzenou schopnosťou pohybu a orientácie.

	Povinnosť obce alebo samosprávneho kraja uhradiť ekonomicky oprávnené náklady znížené o výšku úhrady za sociálnu službu v prípade, že jeho obyvateľovi poskytla sociálnu službu iná obec alebo samosprávny kraj alebo zariadenie s právnou subjektivitou, ktorej zriaďovateľom je iná obec alebo samosprávny kraj,  sa nevzťahuje na prijímateľov sociálnej služby, ktorým sa sociálna služba poskytovala v inej obci, v inom samosprávnom kraji alebo v zariadení s právnou subjektivitou pred účinnosťou tohto zákona.  

	Nová právna úprava ustanovuje, že právnické osoby a fyzické osoby, ktoré poskytovali sociálne služby  na základe registrácie za podmienok ustanovených zákonom o sociálnej pomoci sa automaticky považujú neverejných poskytovateľov podľa novej  právnej úpravy. Obce a zariadenia zriadené alebo založené obcou alebo samosprávnym krajom, ktoré poskytovali sociálne služby podľa doteraz platného predpisu, sú povinné požiadať o registráciu najneskôr do 31. decembra 2009. Samosprávny kraj, ktorý neposkytoval sociálne služby prostredníctvom právnickej osoby, je ju na tento účel povinný zriadiť alebo založiť najneskôr do 31. júna 2009.

	Upravuje sa aj pôsobenie právnických osôb a fyzických osôb, ktoré vykonávali sociálnu prevenciu a poskytovali sociálne poradenstvo na základe povolenia udeleného Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky podľa doterajších predpisov, a to tak, že sú povinné požiadať o registráciu v prípade základného sociálneho poradenstva, ak tento subjekt nebol doteraz registrovaný a o akreditáciu na odbornú činnosť je povinný požiadať, ak chce vykonávať špecializované sociálne poradenstvo a to v oboch prípadoch v termíne do 31. júna 2009. Povolenie vydané podľa doterajších predpisov totiž  na základe tohto zákona zaniká dňom 31. decembra 2009.

	Na záver sa upravuje lehota potrebná na splnenie kvalifikačných podmienok podľa tohto zákona pre opatrovateľa, sociálneho pracovníka, tlmočníka a pracovného terapeuta  a lekára, ktorý bude vykonávať lekársku posudkovú činnosť na účely tohto zákona a výnimky pre ich splnenie pre vybraných zamestnancov. 

	K § 109

	Vzhľadom na to, že v novej právnej úprave sa už nepoužíva pojem sociálna pomoc, obsahom ktorej boli aj sociálne služby, upravuje sa, že  kde sa vo všeobecne záväzných predpisoch používa  „sociálna pomoc“, rozumejú sa tým aj „sociálne služby“.

K § 110

	V rámci zrušovacích ustanovení sa zrušuje doterajšia právna úprava obsiahnutá v zákone č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov.

K Čl. II 

Navrhovaná právna úprava umožňuje poskytovať sociálne služby aj právnickým a fyzickým osobám, ktoré budú poskytovať sociálne služby za účelom dosiahnutia zisku, preto je potrebné novelizovať zákon č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní v znení neskorších predpisov, z ktorého sa vypúšťa ustanovenie, na základe ktorého sa poskytovanie sociálnej služby, sociálnej prevencie a sociálneho poradenstva nepovažuje za živnosť a v prílohe č.2 živnostenského zákona sa medzi viazané živnosti zaraďujú sociálne služby, pričom podmienkou získania tejto živnosti bude registrácia poskytovateľa sociálnej služby alebo v prípade vzdelávacích programov a odborných činností akreditácia.

K Čl. III

Ustanovuje sa nadobudnutie účinnosti zákona dňom 1. januára 2009, s výnimkou ustanovení, ktorými sa ukladá povinnosť obci a alebo samosprávnemu kraju poskytnúť alebo zabezpečiť v rozsahu svojej pôsobnosti vybrané sociálne služby v zákonom ustanovenej lehote (60 dní a 6 mesiacov) a s výnimkou ustanovenia, na základe ktorého sa budú hodnotiť podmienky kvality poskytovanej sociálnej služby, ktoré nadobudnú účinnosť 1. januára 2011. Posunutím účinnosti vybraných ustanovení sa vytvára časový priestor na rozšírenie siete poskytovaných sociálnych služieb, vznikom nových sociálnych služieb, resp. zvýšením  ich kapacít a možnosť pre poskytovateľov na spracovanie podmienok kvality a ich realizáciu.