Title: Príloha I
Author: aa
Last saved by: Grujbarova
Company: MZP

Vlastný materiál
Návrh účasti delegácie Slovenskej republiky na 16. konferencii zmluvných strán Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy a 6. zasadnutí zmluvných strán Kjótskeho protokolu, 
Cancún, Mexiko, 29. november – 10. december 2010

1.	Úvod

Zmena klímy, spôsobená rastúcimi koncentráciami emisií skleníkových plynov v atmosfére, ako aj jej nepriaznivé dôsledky, ktorým v súčasnosti stále viac čelíme, patria v posledných rokoch medzi prioritne diskutované témy na medzinárodnej úrovni najmä s ohľadom na ich široké environmentálne, ale najmä ekonomické dôsledky. Európska únia (ďalej len „EÚ“), ktorá sa dlhodobo považuje za politického lídra v tejto téme, sa snaží o urýchlenie prijímania rozhodujúcich politických rozhodnutí, ale aj o realizáciu všetkých praktických krokov a opatrení na zmiernenie jej nepriaznivých dôsledkov v globálnom, ale aj v EÚ kontexte. Viaceré kvantitatívne analýzy ukazujú, že časový posun v realizácii účinných redukčných a adaptačných opatrení môže zvýšiť riziko výskytu významných a nezvratných zmien, ako aj rastu nákladov na ich odstránenie. V tejto súvislosti vláda Slovenskej republiky schválila Program revitalizácie krajiny a integrovaného manažmentu povodí SR, ktorého cieľom je znižovanie povodňových rizík, rizík sucha ako aj ostatných rizík náhlych prírodných živelných pohrôm prostredníctvom adaptácie krajinnej štruktúry a revitalizácie krajiny.  

V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že z pohľadu politiky zmeny klímy sú relevantné len emisie skleníkových plynov pochádzajúce z antropogénnych aktivít.

V rámci dodržania zásady objektívnosti je potrebné poznamenať, že výsledky kvantitatívnych simulácií a odhadov vo veľkej miere závisia od viacerých predpokladov „vnímania okolitého sveta“ jednotlivých autorov.

2.	Medzinárodný inštitucionálny rámec

Základným medzinárodným právnym nástrojom pre hľadanie globálnych riešení problematiky politiky zmeny klímy je Rámcový dohovor OSN o zmene klímy (ďalej len „dohovor“), prijatý v roku 1992 v Riu de Janeiro. Pre Slovenskú republiku nadobudol dohovor platnosť 23. novembra 1994. V rámci dohovoru boli vyspelé krajiny zadelené na základe ekonomických ukazovateľov do prílohy I a prílohy II, pričom na krajiny v prílohe II sa vzťahujú aj povinnosti podľa článku 4 ods. 3, 4 a 5 prispievať finančne alebo poskytovaním technológií na pomoc rozvojovým krajinám. Slovenská republika je krajinou prílohy I a aj keď nemá priame finančné záväzky, po svojom vstupe do EÚ prispieva na mitigačné a adaptačné aktivity rozvojových krajín prostredníctvom EÚ fondov. V súčasnosti počet signatárskych krajín a medzinárodných spoločenstiev dohovoru vrátane Slovenskej republiky a Európskej únie, dosiahol 194.

Krajiny, ktoré boli v roku 1992 členmi OECD, s výnimkou Turecka.

Kjótsky protokol k Rámcovému dohovoru OSN o zmene klímy (ďalej len „KP“) bol schválený 11. decembra 1997 na 3. konferencii zmluvných strán dohovoru (COP 3) a nadobudol platnosť 16. februára 2005 po jeho podpise Ruskou federáciou. KP sa stal právnym nástrojom na realizáciu prijatých cieľov v rámci globálneho znižovania emisií skleníkových plynov. Krajiny prílohy B Kjótskeho protokolu prijali kvantitatívny záväzok jednotlivo alebo spoločne znížiť emisie šiestich skleníkových plynov v priebehu prvého záväzného obdobia (2008 – 2012) v priemere o 5,2 % v porovnaní so stavom v roku 1990. Pozícia EÚ v rámci Kjótskeho protokolu je špecifická v zmysle, že vystupuje ako jednotná entita so spoločným záväzkom všetkých vtedajších členských krajín EÚ-15. Celkový záväzok EÚ bol prijatý podľa tzv. „bublinovej koncepcie“, čo prakticky znamená formu zdieľaného záväzku. Slovenská republika ratifikovala Kjótsky protokol 31. mája 2002 a priebežne plní všetky záväzky a povinnosti, ktoré jej dohovor a protokol ukladajú. Ako jedna z krajín prílohy B ku KP prijala redukčný cieľ znížiť v rokoch 2008 –2012 úroveň emisií skleníkových plynov v priemere o 8 % v porovnaní s ich výškou v roku 1990. Aktuálny počet signatárskych strán Kjótskeho protokolu je 192.

Okrem explicitného záväzku v zmysle prijatých redukčných cieľov protokol zaviedol aj tzv. flexibilné nástroje plnenia, akými sú spoločné plnenie záväzkov, mechanizmus čistého rozvoja a medzinárodné obchodovanie s emisiami. Spoločným znakom flexibilných mechanizmov je realizácia prijatého redukčného záväzku ekonomicky efektívnym spôsobom. Podiel ich využívania pri plnení redukčných cieľov krajín je v rámci KP limitovaný a využitie flexibilných nástrojov musí byť len „doplnkom“ k domácim redukčným aktivitám.

Konferencie zmluvných strán dohovoru (COP) a strán KP (CMP) predstavujú najvyšší rozhodovací orgán dohovoru a protokolu. Jednou z ich úloh je posudzovať a schvaľovať rozhodnutia, ktoré následne slúžia ako právne nástroje a metodické usmernenia krajín pri plnení cieľov dohovoru a protokolu v celom ich rozsahu. Ustanovenia dohovoru, protokolu a rozhodnutí sa týkajú najmä povinností krajín v oblasti: 
-	monitorovania a znižovania emisií skleníkových plynov vo všetkých sledovaných sektoroch, 

Energetika, doprava, poľnohospodárstvo, priemyselné procesy, odpadové hospodárstvo a rozpúšťadlá, sektor využívania pôdy, zmien vo využívaní pôdy a lesníctva - príloha A Kjótskeho protokolu

-	podpory rozvoja a budovania kapacít, 
-	vývoja a využívania nízkouhlíkových technológií a obnoviteľných zdrojov energie,
-	pravidelnej prípravy a predkladania národných inventarizačných správ a národných správ o zmene klímy, 
-	vytvárania podmienok na vzdelávanie a zvyšovanie verejného povedomia, 
-	výskumu a systematického pozorovania s ohľadom na nepriaznivé dôsledky zmeny klímy,
-	hodnotenia zraniteľnosti ekosystémov,
-	návrhov adaptačných opatrení. 

Od schválenia Akčného plánu z Bali v roku 2007 prebiehajú intenzívne medzinárodné rokovania o konkrétnej podobe budúceho režimu spolupráce rozvinutých a rozvojových krajín pri plnení globálnych cieľov v oblasti zmeny klímy a adaptácie po roku 2012. Ich konečným cieľom je dosiahnutie komplexnej a ambicióznej medzinárodnej dohody priemyselných  a rozvojových krajín na praktické riešenie nepriaznivých dôsledkov zmeny klímy. Tento cieľ je rámcom aj pre nadchádzajúce 16. zasadnutie zmluvných strán dohovoru (COP 16) a 6. zasadnutie zmluvných strán Kjótskeho protokolu (CMP 6) v Cancúne v Mexiku v decembri 2010. 

http://unfccc.int/resource/docs/2007/cop13/eng/06a01.pdf

Po rokovaniach COP 15 a CMP 5 v Kodani v decembri 2009, keď sa nepodarilo naplniť ambiciózne politické ciele EÚ, je aktuálnou výzvou pre Cancún dosiahnutie čo najväčšieho pokroku v rokovaniach smerom ku konečnému schváleniu medzinárodnej dohody najneskôr na budúci rok. Podľa realistických scenárov sa prijatie komplexného právneho rámca pre spoluprácu vyspelých a rozvojových krajín v Cancúne zatiaľ neočakáva. EÚ, podobne ako väčšina krajín prílohy I, hovorí v súčasnosti o potrebe tzv. „step wise approach“. Tento prístup je založený na  hľadaní cesty k dohode a realizácii postupných krokov, smerujúcich i k splneniu globálneho environmentálneho cieľa. 

3.	Identifikácia kľúčových tém na rokovania COP 16 a CMP 6 

Kľúčové témy pre rokovania v rámci KP: 
-	Agregované a individuálne ciele krajín prílohy I po roku 2012 – vrátane zadefinovania všetkých technických elementov, ktoré výšku cieľov ovplyvňujú (základný rok, štartovací bod, trajektória, dĺžka druhého záväzného obdobia, nadbytok jednotiek AAU a jeho negatívny vplyv na konečný redukčný záväzok krajín, metodika pre výpočet emisií a záchytov v sektore LULUCF);
-	Zefektívnenie jestvujúcich a zavedenie nových flexibilných mechanizmov Kjótskeho protokolu (sektorové CDM projekty, projekty CDM na zavádzanie technológie zachytávania a skladovania oxidu uhličitého, programové CDM projekty);
-	Rozšírenie záväzku o nové skleníkové plyny a nové sektory (napríklad NF3, začlenenie dopravy a skladovania oxidu uhličitého ako samostatného sektora atď.);
-	Používanie nových metodických usmernení Medzivládneho panelu pre zmenu klímy (IPCC) na inventarizáciu emisií skleníkových plynov (IPCC 2006 Guidelines). 

Kľúčové témy pre rokovanie v rámci dohovoru: 
Vychádzajú zo základných stavebných blokov Akčného plánu z Bali:
-	Zdieľanie vízie (shared vision);
-	Mitigačné ciele (znižovanie emisií skleníkových plynov) rozvinutých krajín a rozvojových krajín a ich implementácia;
-	Adaptácia rozvinutých krajín a rozvojových krajín na zmenu klímy a jej implementácia;
-	Výskum, vývoj a transfer technológií pre riešenie problematiky mitigácie a adaptácie v rozvojových krajinách;
-	Finančná a investičná architektúra na pomoc mitigácii a adaptácii v rozvojových krajinách vrátane princípov pre generovanie, rozdeľovanie a kontrolu využitia finančných zdrojov v danej oblasti.

a)	Mitigačné ciele

Predmetom diskusie je prijatie redukčných cieľov a zadefinovanie emisných trajektórií pre vyspelé a rozvojové krajiny do roku 2050 tak, aby tieto limitovali nárast globálnej priemernej teploty o maximálne 2°C. Podľa Štvrtej hodnotiacej správy IPCC podmienkou pre splnenie cieľa 2^oC je, že globálne emisie skleníkových plynov dosiahnu svoje maximum najneskôr v roku 2020 a následne budú do roku 2050 znížené o 50 % oproti ich úrovni v roku 1990. Pre vyspelé krajiny to znamená zníženie emisií do roku 2050 o 85 až 95 % oproti roku 1990, pre rozvojové krajiny zníženie o 25 – 30 % v porovnaní s ich vývojom podľa scenára bez špecifických mitigačných aktivít. 

http://www.ipcc.ch/pdf/assessment-report/ar4/syr/ar4_syr.pdf.

Diskusia taktiež prebieha o potrebe postupnej konvergencie ukazovateľa CO_2/obyvateľa medzi rozvinutými a rozvojovými krajinami smerom k úrovni 2t/obyvateľa, definícii presných pravidiel pre monitorovanie, reportovanie a verifikáciu (MRV) plnenia mitigačných záväzkov vyspelých krajín a mitigačných aktivít rozvojových krajín uvedených v prílohe I Kodanského akordu. 

b)	Adaptácia

V oblasti adaptácie sa v súčasnosti pozornosť zameriava na vytvorenie komplexnej adaptačnej stratégie krajín ako reakcie na nepriaznivé dôsledky zmeny klímy, odsúhlasenie jej hlavných princípov, podmienok funkčnosti a financovania na národnej, regionálnej a medzinárodnej úrovni. Jednou zo základných diskusných tém v rámci adaptácie je jej financovanie v najzraniteľnejších a najchudobnejších rozvojových krajinách. 

Program revitalizácie krajiny a integrovaného manažmentu povodí SR (ďalej len „Program revitalizácie krajiny“) predstavuje ucelený národný koncepčný dokument, ktorý na integrovanej báze rieši zvýšenie odolnosti územia na zmeny klímy ako aj znižovanie negatívnych javov a procesov v povodiach prostredníctvom revitalizácie a obnovy ekosystémových funkcií krajiny. 
Pri týchto riešeniach a zámeroch možno oceniť a vyzdvihnúť fakt, že Program revitalizácie krajiny vytvára jednoduchú a transparentnú finančnú schému vlády pre obnovu vodozádržných systémov v krajine s cieľom vybudovať 250 mil. m^3 vodozádržných systémov v mikroštruktúrach krajiny a jej povodiach s priemerným nákladom 4€ na 1 m^3 takto vybudovaných systémov.

V rámci medzinárodnej diskusie sa súčasne s potrebou identifikácie jednotlivých zdrojov financovania a ich nasmerovania do uvedených cieľových oblastí postupne rozvíja aj diskusia ohľadne inštitucionálneho zabezpečenia tejto problematiky. Jednou z alternatív  je vznik novej Adaptačnej komisie v rámci dohovoru. Jej úlohou by malo byť zabezpečenie komplexnosti a koherencie pri realizácii adaptačných opatrení a zároveň by mala byť prepojená s finančným mechanizmom dohovoru prostredníctvom novozaloženého fondu na podporu adaptačných opatrení. Tento návrh podporujú najmä rozvojové krajiny v zoskupeniach G77 a Čína spolu s Alianciou malých ostrovných štátov (AOSIS). Viaceré rozvinuté krajiny, medzi nimi aj EÚ a Spojené štáty americké, súhlasia s rozvojovými krajinami v tom, že v súčasnosti je proces adaptácie neefektívny. Dôvodom podľa nich nie je len chýbajúca Adaptačná komisia, ale aj nedostatok dobre pripravených národných adaptačných plánov rozvojových krajín a odborných kapacít.  

National Action Plan on Adaptation (NAPA)

EÚ a rovnako aj Slovenská republika skôr odporúčajú posilniť a efektívne využívať pre projekty adaptácie už existujúcu inštitucionálnu štruktúru v rámci dohovoru a protokolu. Vytváranie nových inštitúcií považujeme za prínosné len v odôvodnených prípadoch. 

c)	Výskum, vývoj a transfer nových technológií:

V rámci technologického bloku sa rokuje aj o vytvorení nového Technologického mechanizmu vrátane Centra a siete na podporu šírenia a využívania nových technológií. Na rokovaniach v Tianjine (Čína, október 2010) krajiny zatiaľ nedospeli k zhode v tom, akú funkciu by malo navrhované Centrum a sieť na podporu šírenia a využívania technológii plniť, teda či bude slúžiť ako odborný poradný orgán, alebo bude aktívne prepojený s novým finančným mechanizmom. Otázne je zatiaľ aj postavenie tohto orgánu vo väzbe na dohovor – či má byť jeho priamou súčasťou (obdoba expertnej skupiny pre transfer technológií, ktorá bola vytvorená v rámci Podporného orgánu pre vedecké a technologické poradenstvo SBSTA) alebo fungovať mimo rámca dohovoru. 

V súlade s požiadavkami v článku 11 Kodanského akordu

d)	Finančný a investičný rámec pre mitigačné a adaptačné opatrenia v rozvojových krajinách:

„Fast-start“ mechanizmus financovania (ďalej len „FSF“) je dôležitým krokom na dosiahnutie medzinárodnej dohody o globálnom režime spolupráce rozvinutých a rozvojových krajín pri riešení problematiky zmeny klímy po roku 2012 v Mexiku a tiež signálom o pripravenosti rozvinutých krajín zabezpečiť dostatočné, predpovedateľné a transparentné zdroje financovania opatrení v rámci politiky zmeny klímy. Jeho cieľom je podporiť vytvorenie vhodnej odbornej a inštitucionálnej infraštruktúry v rozvojových krajinách, najmä v najmenej rozvinutých krajinách a malých ostrovných štátoch. Tento krok je podmienkou na ich efektívne zapojenie do režimu globálnej spolupráce po roku 2012 vrátane vytvorenia národných systémov pre pripravovaný dlhodobý mechanizmus financovania. 

Článok 8 Kodanského akordu z decembra 2009 hovorí o záväzku rozvinutých krajín poskytnúť v rámci FSF v období 2010 – 2012 minimálne 30 miliárd USD ako nové a dodatočné finančné zdroje pre najchudobnejšie rozvojové krajiny a malé ostrovné štáty na podporu ich aktívnejšieho začlenenia do praktického riešenia problematiky zmeny klímy a adaptácie. 

Rozhodnutie 2/CP.15: http://unfccc.int/resource/docs/2009/cop15/eng/11a01.pdf;

Európska rada vo svojich záveroch z 10. a 11. decembra 2009 oznámila pripravenosť prispieť k FSF sumou 2,4 miliárd Eur ročne. Globálny cieľ EÚ je prispieť k celkovej sume poskytnutej vyspelými krajinami v rámci FSF za obdobie 2010 – 2012 objemom 7,2 miliárd Eur. Celkový príspevok EÚ je zložený z príspevkov jednotlivých členských krajín a Európskej komisie. Výška príspevkov jednotlivých členských krajín je dobrovoľná. Značnú mieru flexibility majú členské krajiny EÚ aj pri voľbe formy príspevku, výberu aktivít a cieľových krajín pre FSF. Zhoda však prevláda v odporúčaní rovnomerne rozdeliť finančné zdroje na adaptačné a mitigačné opatrenia a REDD projekty.

Slovenská republika prijala na rokovaní Európskej rady v decembri 2009 dobrovoľný záväzok prispieť k FSF záväzku EÚ sumou 9 miliónov Eur počas rokov 2010 až 2012. V roku 2010 by mala SR prispieť sumou 1 milión Eur a v rokoch 2011 a 2012 sumou 4 milióny Eur na každý rok. 

Možno očakávať, že práve diskusia ku FSF môže významným spôsobom stimulovať atmosféru rokovaní v Cancúne. Zo strany niektorých rozvojových krajín (napríklad Čína) prevládajú snahy o vytvorenie formálneho rámca pre FSF, napríklad v podobe usmernenia pre reportovanie o plnení záväzku (zdroje, povaha a použité kanály na transfer financií). EÚ bude na základe údajov z jednotlivých členských krajín na rokovaniach COP 16 prezentovať stav plnenia svojich záväzkov ku FSF za rok 2010 v agregovanej forme. 
Dôležité je tiež vidieť prepojenie medzi FSF a dlhodobým mechanizmom financovania politiky zmeny klímy a adaptácie v rozvojových krajinách po roku 2012. Súčasné odhady pre dlhodobé financovanie opatrení politiky zmeny klímy a adaptácie v rozvojových krajinách sú rôzne, v Kodanskom akorde je indikovaná celková potreba okolo 100 miliárd USD ročne do roku 2020. 
Na základe iniciatívy generálneho tajomníka OSN Ban Ki Moona bola po rokovaniach v Kodani vytvorená Poradná skupina ku financovaniu politiky zmeny klímy na najvyššej úrovni. Jej cieľom je na základe dôkladných odborných analýz identifikovať nové a inovatívne zdroje na generovanie potrebného objemu financií pre dlhodobý rámec tak v rámci verejných, ako aj súkromných zdrojov. 

http://www.un.org/wcm/content/site/climatechange/pages/financeadvisorygroup

Kritériá, ktorým by potenciálne nové zdroje financovania po roku 2012 mali vyhovovať, sú definované ako: 
-	Efektívnosť (definovaný vzťah medzi zdrojmi financovania a dosiahnutým environmentálnym účinkom; odstraňovanie deformácií trhu a zaručenie ekonomického rastu);
-	Dosah a spravodlivosť;
-	Praktická realizovateľnosť;
-	Politická podpora;
-	Spoľahlivosť a predpovedateľnosť;
-	Dodatkovosť vo vzťahu k súčasným zdrojom pre danú oblasť (nové, inovatívne). 

Dlho očakávaná správa poradnej skupiny má vo vzťahu k procesom dohovoru a protokolu len charakter odporúčaní, nie je pre rokovania právne záväzná. V priebehu novembra 2010 by mala byť predložená generálnemu tajomníkovi OSN a následne prezidentom COP 15 a COP 16. Oficiálne bude prezentovaná aj na konferencii v Cancúne.  

Ďalšie intenzívne rozvíjané oblasti v rámci rokovaní sú tiež finančné zdroje a vytvorenie praktických podmienok na urýchlenú realizáciu projektov na zastavenie odlesňovania a degradácie pôdy REDD+. V oblasti medzinárodnej dopravy prebiehajú aj za účasti IMO a ICAO rokovania o potrebe začlenenia medzinárodnej námornej a leteckej dopravy do úsilia o znižovanie emisií skleníkových plynov pomocou využívania trhových alebo ekonomických nástrojov (schémy obchodovania, environmentálne dane alebo poplatky). 

Reducing Emissions from Deforestation and Degradation – znižovanie emisií z odlesňovania a degradácie pôdy

International Maritime Organisation – Medzinárodná námorná organizácia

International Civil Aviation Organization – Medzinárodná organizácia pre civilné letectvo

4.	Kľúčové témy týkajúce sa EÚ a Slovenskej republiky na rokovaniach v Cancúne

EÚ má aj naďalej ambíciu zostať politickým lídrom v tejto téme. Jej základnou prioritou naďalej zostáva schválenie komplexnej a právne záväznej dohody, stále väčší dôraz však kladie aj na hľadanie iniciatív vnútri EÚ, ale aj smerom navonok, ktoré by motivovali ďalšie vyspelé aj rozvojové krajiny na prijímanie konkrétnych opatrení.

Pozíciu EÚ pre rokovania v Cancúne určite veľmi pozitívne ovplyvní skutočnosť, že svoje redukčné ciele pre prvé záväzné obdobie KP (aj s vysokým redukčným príspevkom nových členských krajín) určite splní, pravdepodobne aj prekročí. Podľa poslednej inventarizácie emisií za rok 2008 boli celkové emisie skleníkových plynov EÚ-27 o 14,3 % nižšie ako v roku 1990.

V rámci rokovaní v Cancúne sa bude EÚ na základe tzv. „step wise approach“ snažiť o schválenie čo najväčšieho počtu rozhodnutí, ktoré môžu prispieť ku praktickému splneniu stanovených cieľov. Potenciálne by to mali byť rozhodnutia v oblasti vytvorenia podmienok pre pilotné adaptačné projekty, znižovanie odlesňovania, urýchlenie zavádzania nových, nízko-uhlíkových technológií, podporu budovania kapacít, ale aj definície inštitucionálneho rámca pre novú finančnú architektúru a MRV systémov pre vyspelé a rozvojové krajiny. 

MRV – measuring, reporting, verification – meranie, vykazovanie a overovanie.

Okrem už uvedených kľúčových tém pre dohovor a protokol bude v rámci vnútornej diskusie EÚ pre Slovenskú republiku dôležitá príprava konečných pozícií k nasledujúcim otvoreným otázkam: 

a)	Možnosti a podmienky pre pokračovanie druhého záväzného obdobia Kjótskeho protokolu:

EÚ dlhodobo a opakovane prezentuje pozíciu, že našou prioritou pre právny rámec, ktorý by umožnil reálne splnenie globálneho environmentálneho cieľa 2^oC, je jeden právny nástroj, najlepšie spoločná medzinárodná dohoda, ktorá zaručí primeranú účasť všetkých vyspelých aj rozvojových krajín pri dodržaní princípu ich spoločnej a zároveň diferencovanej zodpovednosti.

S ohľadom na doterajší vývoj rokovaní schválila EÚ v záveroch Rady ministrov ŽP zo 14. októbra 2010 otvorenú pozíciu, kde deklaruje, že je pripravená zvážiť svoju podporu pre druhé záväzné obdobie Kjótskeho protokolu len s podmienkou, že tento sa stane súčasťou širšieho právneho rámca, ktorý zaručí primeranú účasť všetkých hlavných ekonomík sveta na spoločnom redukčnom úsilí. Súčasne s touto podmienkou požadujeme, aby bol nový protokol upravený tak, že jeho elementy budú účinne zohľadňovať potreby environmentálnej integrity: zavedú sa nové a zreformujú súčasné flexibilné mechanizmy a vytvoria sa podmienky na rozšírenie trhových mechanizmov plnenia (rozširovanie schém obchodovania na nové sektory, vytváranie regionálnych trhov a v konečnom dôsledku globálnych uhlíkových trhov). 

Prípadné pokračovanie KP zvažujú EÚ, Nórsko, Švajčiarsko a Austrália, zatiaľ čo Japonsko, Kanada, Ruská federácia a Ukrajina opakovane zdôrazňujú potrebu dosiahnutia komplexnej dohody za účasti všetkých veľkých emitentov. Z doterajších rokovaní je zrejmé, že krajiny nebudú súhlasiť len s čiastočnou novelizáciou prílohy B KP na základe schválenia nových redukčných cieľov na obdobie po roku 2012 tak, ako to požaduje článok 3.9 KP. Preto boli analyzované rôzne právne varianty vrátane možností preklenutia právnej medzery medzi prvým a druhým záväzným obdobím. Zatiaľ čo zmena príloh KP je z právneho hľadiska jednoduchšia, novelizácia článkov protokolu, alebo úprava ustanovení KP tak, aby bolo možné preklenutie právnej medzery medzi prvým a druhým obdobím, by podliehali časovo náročnému procesu individuálnych ratifikácií krajinami. Jej platnosť je podmienená súhlasom minimálne troch štvrtín krajín KP, čo znamená 143 krajín. 

V diskusii o možnom pokračovaní Kjótskeho protokolu aj v druhom záväznom období bude pozícia Slovenskej republiky prezentovaná v súlade so závermi Rady ministrov ŽP zo 14. októbra 2010. 

Doc.14957/10 – Závery Rady ministrov životného prostredia EÚ zo 14. októbra 2010

b)	Plnenie redukčných cieľov deklarovaných v prílohe I Kodanského akordu: 

EÚ považuje za veľmi dôležité, aby redukčné ciele vyspelých a mitigačné aktivity rozvojových krajín, ktoré oficiálne oznámili v prílohe I ku Kodanskému akordu, nezostali len v deklaratívnej polohe. Keďže redukčné ciele do roku 2020 spolu prezentovalo 110 krajín, ktoré predstavujú viac ako 80 % globálnych emisií, EÚ považuje za dôležité, aby tieto krajiny urýchlene vytvorili potrebné legislatívne, ekonomické a technické podmienky na ich reálne plnenie. 

c)	Plnenie záväzkov Slovenskej republiky v rámci FSF: 

Vláda Slovenskej republiky, v súlade so závermi Európskej rady z decembra 2009 o potrebe členských krajín prispieť k financovaniu bezodkladných opatrení zameraných na politiku zmeny klímy, svojím uznesením č. 98 z 3. februára 2010 schválila správu o priebehu a výsledkoch rokovania Európskej rady z 10. a 11. decembra 2009 a uložila ministerstvu školstva, ministerstvu financií, ministerstvu životného prostredia, ministerstvu pôdohospodárstva a ministerstvu zahraničných vecí povinnosť vyčleniť z vnútorných zdrojov v rámci rozpočtovej kapitoly rezortu na rok 2010 finančné zdroje v celkovej výške 1 milión EUR na realizáciu záväzku SR k FSF. 

Plnenie záväzku FSF v rámci SR v roku 2010:

•	MZV SR – vyčlenilo zo svojej rozpočtovej kapitoly nad rámec pôvodne schválenej ODA 2010 sumu 500 tisíc EUR pre Slovenskú agentúru pre medzinárodnú rozvojovú spoluprácu (SAMRS); 
•	MF SR – vyčlenilo zo svojej rozpočtovej kapitoly sumu 125 tisíc EUR ako príspevok do spoločného fondu SR a EBRD, využitie zdrojov je viazané na podnikateľské subjekty SR;
•	MŠ SR – záväzok splnilo formou štipendií pre študentov z rozvojových krajín vo výške 108 tisíc EUR, ďalších 17 tisíc EUR bude realizovaných prostredníctvom SAMRS;
•	MP SR – vyčlenilo zo svojej rozpočtovej kapitoly sumu 125 tisíc EUR, so zámerom realizovať prostredníctvom SAMRS v Keni projekt ochrany lesov a zachovania biodiverzity;
•	MŽP SR – vyčlenilo zo svojej rozpočtovej kapitoly sumu 125 tisíc EUR na projekt budovania kapacít v oblasti mitigácie a adaptácie realizovaný prostredníctvom SAMRS v Keni.

Diskusia expertnej skupiny pre finančné aspekty politiky zmeny klímy v rozvojových krajinách, ktorá bola v súvislosti s plnením nášho záväzku ku FSF vytvorená, sa v súčasnosti zameriava na identifikáciu fiškálnych zdrojov na financovanie prijatých záväzkov FSF pre roky 2011 a 2012 spolu s návrhom oblastí ich použitia. 

d)	Existujúci nadbytok jednotiek AAU na trhu a jeho vplyv na redukčný cieľ v roku 2020: 

Celkový redukčný cieľ, ako aj jednotlivé individuálne redukčné ciele krajín prílohy B Kjótskeho protokolu boli stanovené na základe vývoja tvorby emisií do roku 1995 – 1996 a na základe základných predpokladov ekonomického vývoja týchto krajín do roku 2012. Konečná bilancia pre stranu ponuky a dopytu vychádzala tiež z predpokladu, že všetky krajiny prílohy B protokol ratifikujú. 
Skutočnosť, že Spojené štáty americké sa nakoniec rozhodli KP neratifikovať spolu s nenaplnenými odhadmi o očakávanom ekonomickom vývoji krajín EIT (krajiny s prechodom na trhovú ekonomiku), spôsobili porušenie pôvodne stanovenej rovnováhy. V súčasnosti preto evidujeme na trhu veľký nadbytok jednotiek AAU.
Odhadovaný objem jednotiek AAU, ktoré nebudú použité na splnenie redukčných záväzkov krajín v prvom období KP a budú prenesené do druhého obdobia je 0,3 – 0,6 Gt/ročne do roku 2020. Celkový prenos je odhadovaný vo výške 7 – 11 Gt pre 5-ročné obdobie, alebo 0,9 –1,5 Gt/ročne v prípade, že bude schválené 8-ročné druhé obdobie KP.

Nadbytok jednotiek AAU predstavuje dva základné problémy v rámci medzinárodných rokovaní. Prvým je skutočnosť, že existujúca prevaha ponuky nad dopytom neumožní trhu s AAU generovať adekvátnu cenu emisií uhlíka. Na druhej strane, nadbytok AAU v podstate devalvuje prijatý redukčný cieľ po roku 2012 a celkovú environmentálnu integritu systému. V rámci tejto témy sa rokovania orientujú na hľadanie vhodného riešenia z možných alternatív na strane ponuky alebo dopytu s cieľom nájsť prijateľný kompromis. 

e)	Požiadavka EK na prehodnotenie ďalšieho využívania statusu EIT pre nové členské krajiny EÚ:

Z anglického EIT – economy in transition

Stranám, zahrnutým do prílohy I dohovoru, ktoré v čase jeho prijatia prechádzali procesom transformácie na trhovú ekonomiku, bol v rámci dohovoru aj protokolu priznaný status krajiny s tranzitívnou ekonomikou. Tento status umožňoval krajinám využívať „určitý stupeň flexibility“, ktorá sa týkala možnosti výberu základného roku pre definíciu ich redukčných cieľov, menej prísne požiadavky na rozsah a termíny predkladania národných správ, možnosť získavať finančnú podporu na tvorbu a budovanie kapacít z finančných mechanizmov v rámci dohovoru. Zároveň sa na tieto krajiny nevzťahujú povinnosti prispievať finančne alebo pomocou transferov technológií na pomoc rozvojovým krajinám.

Článok 4 odsek 6 dohovoru, článok 3 odseky 5 a 6 Kjótskeho protokolu

Podľa článku 4 odseky 3, 4 a 5 dohovoru

Medzi EIT krajiny v rámci KP, ktoré využili možnosť flexibility a požiadali o špeciálne výnimky, patria:

-	Bulharská republika, zvolila za základný rok 1989;
-	Maďarská republika, zvolila za základný rok priemer rokov 1985 – 1987
-	Poľská republika, zvolila za základný rok 1988
-	Rumunsko, zvolilo za základný rok 1989
-	Slovinská republika, zvolila za základný rok 1986
-	Chorvátska republika, ponechala základný rok 1990 s možnosťou pridať 3,5 Mt CO_2ekviv k množstvu emisií v základnom roku pre dohovor;

Slovenská republika možnosť flexibility pri voľbe základného roku nevyužila, pri vstupe do EÚ sa na základe plnenia Kodanských kritérií zaradila do kategórie krajín s trhovou ekonomikou. 

http://www.europskaunia.sk/kodanske_kriteria

Vzhľadom na požiadavku EK, vývoj medzinárodných rokovaní, ako aj celkový ekonomický vývoj od roku 1990 bude potrebné, na základe dôkladného zhodnotenia možných dôsledkov, prijať v krátkom čase rozhodnutie, či Slovenská republika, podobne ako to urobila Česká republika minulý rok, požiada o zmenu statusu EIT. Táto požiadavka bola vznesená na úrovni Pracovnej skupiny Rady EÚ pre medzinárodné otázky v životnom prostredí v auguste 2010.

Príloha: 

Predbežný program 16. konferencie zmluvných strán Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (COP 16)

1.	Otvorenie zasadnutia.
2.	Organizačné záležitosti:
(a)	Voľba prezidenta 16. konferencie zmluvných strán dohovoru;
(b)	Schválenie rokovacieho poriadku;
(c)	Schválenie programu;
(d)	Voľba funkcionárov konferencie iných ako prezident;
(e)	Povolenie účasti organizácií ako pozorovateľov;
(f)	Organizácia práce vrátane zasadnutí podporných orgánov;
(g)	Dátumy a miesta konania budúcich zasadnutí;
(h)	Schválenie správy o poverovacích listinách.
3.	Správy  podporných orgánov a rozhodnutia a závery z nich vyplývajúce:
(a)	Správa Podporného orgánu pre vedecké a technologické poradenstvo;
(b)	Správa Podporného orgánu pre implementáciu.
4.	Správa Ad hoc pracovnej skupiny pre dlhodobú spoluprácu v rámci dohovoru.
5.	Prerokovanie návrhov strán podľa článku 17 dohovoru.
6.	Druhá revízia adekvátnosti článku 4.2. (a) a (b) dohovoru.
7.	Prehľad plnenia záväzkov a ďalších ustanovení dohovoru:
(a)	Finančný mechanizmus dohovoru:
(i)	Štvrtá správa o finančnom mechanizme;
(ii)	Správa GEF pre COP a usmernenie pre GEF;
(iii)	Hodnotenie Špeciálneho fondu pre zmenu klímy;
(iv)	Fond pre najmenej rozvinuté krajiny;
(b)	Národné správy:
(i)	Národné správy strán zahrnutých v prílohe I dohovoru;
(ii)	Národné správy strán nezahrnutých v prílohe I dohovoru;
(c)	Rozvoj a transfer technológií;
(d)	Budovanie kapacít v rámci dohovoru;
(e)	Implementácia článku 4, odsekov 8 a 9 dohovoru:
(i)	Implementácia Pracovného programu z Buenos Aires ku adaptácii a následným opatreniam (Rozhodnutie 1/CP.10);
(ii)	Záležitosti týkajúce sa najmenej rozvinutých krajín;
(f)	Článok 6 dohovoru;
(g)	Ďalšie záležitosti predložené konferencii podpornými orgánmi.
8.	Administratívne, finančné a inštitucionálne záležitosti:
(a)	Audit finančnej uzávierky na dvojročné obdobie 2008 – 2009;
(b)	Rozpočet na dvojročné obdobie 2010 – 2011.
9.	Rokovania na najvyššej úrovni.
10.	Vyhlásenia pozorovateľských organizácií.
11.	Rôzne.
12.	Závery zasadnutia:
(a)	Schválenie správy z 16. konferencie zmluvných strán dohovoru;
(b)	Ukončenie zasadania.

Predbežný program 6. konferencie slúžiacej ako stretnutie strán Kjótskeho protokolu (CMP 6)

1.	Otvorenie zasadnutia.
2.	Organizačné záležitosti:
(a)	Schválenie programu;
(b)	Voľba nových funkcionárov;
(c)	Povolenie účasti organizácií ako pozorovateľov;
(d)	Organizácia práce vrátane zasadnutí podporných orgánov;
(e)	Schválenie správy o poverovacích listinách.
3.	Správy  podporných orgánov a rozhodnutia a závery z nich vyplývajúce:
(a)	Správa Podporného orgánu pre vedecké a technologické poradenstvo;
(b)	Správa Podporného orgánu pre implementáciu.
4.	Správa Ad hoc pracovnej skupiny pre budúce záväzky strán prílohy I  Kjótskeho protokolu.
5.	Posúdenie návrhov strán k novelizácii Kjótskeho protokolu.
6.	Otázky týkajúce sa mechanizmu čistého rozvoja (CDM).
7.	Otázky týkajúce sa mechanizmu spoločného plnenia záväzkov.
8.	 Záležitosti týkajúce sa kontroly plnenia Kjótskeho protokolu:
(a)	Správa Komisie pre kontrolu plnenia;
(b)	Odvolanie sa Chorvátska voči konečnému rozhodnutiu Komisie pre kontrolu plnenia (Compliance Committee) v súvislosti s implementáciou rozhodnutia 7/CP.12;
(c)	Doplnok Kjótskeho protokolu z hľadiska princípov a mechanizmov týkajúcich sa plnenia.
9.	Adaptačný fond:
(a)	Správa Výboru adaptačného fondu;
(b)	Zhodnotenie Adaptačného fondu.
10.	Prehľad plnenia záväzkov a ďalších ustanovení Kjótskeho protokolu:
(a)	Záležitosti týkajúce sa medzinárodného protokolu transakcií;
(b)	Národné správy strán zahrnutých v prílohe I dohovoru, ktoré sú tiež stranami Kjótskeho protokolu;
(c)	Výročné súhrnné a účtovné správy krajín prílohy B Kjótskeho protokolu;
(d)	Budovanie kapacít v rámci Kjótskeho protokolu;
(e)	Záležitosti týkajúce sa článku 3, odsek 14 Kjótskeho protokolu;
(f)	Záležitosti týkajúce sa článku 2, odsek 3 Kjótskeho protokolu.
11.	Návrh Kazachstanu na novelizáciu prílohy B Kjótskeho protokolu.
12.	Administratívne, finančné a inštitucionálne záležitosti:
(a)	Audit finančnej uzávierky na dvojročné obdobie 2008 – 2009;
(b)	Rozpočet na dvojročné obdobie 2010 – 2011;
(c)	Privilégiá a imunita jednotlivcov, ktorí vykonávajú odborné služby pre orgány konštituované v rámci Kjótskeho protokolu.
13.	Ďalšie záležitosti predložené konferencii slúžiacej ako stretnutie strán Kjótskeho protokolu podpornými orgánmi.
14.	Rokovania na najvyššej úrovni.
15.	Vyhlásenia pozorovateľských organizácií.
16.	Rôzne.
17.	Závery zasadnutia:
(a)	Schválenie správy 6. konferencie strán dohovoru, slúžiacej ako stretnutie strán Kjótskeho protokolu;
(b)	Ukončenie zasadania.

Predbežný program 33. stretnutia podporného orgánu pre vedecké a technologické poradenstvo (SBSTA)

1.	Otvorenie zasadnutia.
2.	Organizačné záležitosti:
a)	Schválenie programu;
b)	Organizácia práce zasadnutia;
c)	Voľba funkcionárov stretnutia iných ako predseda;
d)	Voľba zástupcov funkcionárov.
3.	Nairobi pracovný program o vplyvoch, zraniteľnosti a adaptácii na zmenu klímy.
4.	Vývoj a transfer technológií.
5.	Výskum a systematické pozorovania.
6.	Metodologické záležitosti v rámci dohovoru:
a)	Emisie z palív používaných na medzinárodnú leteckú a námornú dopravu;
b)	Ročná správa o technickej revízii inventarizácie emisií skleníkových plynov strán zahrnutých v prílohe I dohovoru;
c)	Kontrola spravodajských návodov dohovoru na ročné inventarizácie pre strany zahrnuté v prílohe I dohovoru;
d)	Formálna stránka údajov skleníkových plynov.
7.	Metodologické záležitosti spadajúce pod Kjótsky protokol:
a)	Zachytávanie a skladovanie uhlíka v geologických útvaroch ako aktivity v rámci projektov mechanizmu čistého rozvoja;
b)	Štandardizované východiskové hodnoty pri mechanizme čistého rozvoja;
c)	Dôsledky zahrnutia znovuzalesnenia pôdy do aktivít mechanizmu čistého rozvoja pod pojmy zalesnenie a znovuzalesnenie;
d)	Spoločné meradlá na vyčíslenie CO_2ekv. skleníkových plynov;
e)	Každoročná správa o technickej kontrole inventárov skleníkových plynov a iných informácií, ktoré zasielajú strany zahrnuté v prílohe I dohovoru, ktoré sú taktiež stranami Kjótskeho protokolu, a to na základe článku 7, odsek 1 Kjótskeho protokolu. 
8.	Vedecké, technické a socioekonomické aspekty znižovania emisií.
9.	Záležitosti týkajúce sa článku 2, odsek 3 Kjótskeho protokolu.
10.	Rôzne.
11.	Správa z konferencie.

Predbežný program 33. stretnutia podporného orgánu pre implementáciu (SBI)

1.	Otvorenie zasadnutia.
2.	Organizačné záležitosti:
a)	Schválenie programu;
b)	Organizácia práce zasadnutia;
c)	Voľba funkcionárov stretnutia iných ako predseda;
d)	Voľba zástupcov funkcionárov.
3.	Národné správy a inventarizácie emisií skleníkových plynov strán zahrnutých v prílohe I dohovoru:
a)	Správa o národnej inventarizácii emisií skleníkových plynov strán zahrnutých v prílohe I dohovoru v období 1990 – 2007 a v období 1990 – 2008;
b)	Súhrnná správa k previerkam 5. národných správ;
c)	Dátum predkladania 6. národných správ;
d)	Ďalšia implementácia článku 12, odsek 5 dohovoru.
4.	Národné správy strán, ktoré nie sú zahrnuté v prílohe I dohovoru:
a)	Práca expertných konzultačných skupín pre národné správy strán, ktoré nie sú zahrnuté v prílohe I dohovoru;
b)	Informácie obsiahnuté v správach strán, ktoré nie sú zahrnuté v prílohe I dohovoru;
c)	Ďalšia implementácia článku 12, odsek 5 dohovoru;
d)	Ustanovenia o finančnej a technickej podpore.
5.	Finančné mechanizmy dohovoru:
a)	Štvrtá kontrola finančného mechanizmu;
b)	Správa GEF pre COP a usmernenie pre GEF;
c)	Hodnotenie Špeciálneho fondu pre zmenu klímy;
d)	Fond pre najmenej rozvinuté krajiny;
6.	Článok 6 dohovoru.
7.	Záležitosti týkajúce sa článku 4, odsek 8 a 9 dohovoru:
a)	Pokrok pri plnení rozhodnutia 1/CP.10;
b)	Záležitosti týkajúce sa najmenej rozvinutých krajín.
8.	Vývoj a transfer technológií.
9.	Budovanie kapacít v rámci dohovoru.
10.	Budovanie kapacít v rámci Kjótskeho protokolu.
11.	 Záležitosti týkajúce sa článku 3, odsek 14 Kjótskeho protokolu. 
12.	Správa administrátora medzinárodného protokolu transakcií pod Kjótskym protokolom. 
13.	Výročné súhrnné a účtovné správy krajín prílohy B Kjótskeho protokolu za roky 2009 a 2010.
14.	Doplnok Kjótskeho protokolu z hľadiska princípov a mechanizmov týkajúcich sa plnenia.
15.	Plán medzivládnych stretnutí.
16.	Administratívne, finančné a inštitucionálne záležitosti:
a)	Audit finančnej uzávierky na dvojročné obdobie 2008 – 2009;
b)	Rozpočet pre dvojročné obdobie 2010 – 2011;
c)	Trvalá kontrola fungovania a činnosti sekretariátu;
d)	Privilégiá a imunita jednotlivcov, ktorí vykonávajú odborné služby pre orgány konštituované v rámci Kjótskeho protokolu.
17.	Rôzne.
18.	Správa zo zasadnutia.