Author: .
Last saved by: sulik

Dôvodová správa

Všeobecná časť

Oblasť úpravy predkladaného návrhu zákona o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti, zdravotníckych pracovníkoch, stavovských organizáciách v zdravotníctve a o zmene a doplnení niektorých zákonov je v súčasnosti upravená v zákone Národnej rady Slovenskej republiky č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti v znení neskorších predpisov a v niektorých ďalších všeobecne záväzných právnych predpisoch, najmä v   
-	zákone č. 216/2002 Z. z. o povolaní lekárnika, o Slovenskej lekárnickej komore a o doplnení zákona č. 140/1998 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 220/1996 Z. z. o reklame v znení neskorších predpisov,
-	zákone č. 219/2002 Z. z. o povolaní lekára, o Slovenskej lekárskej komore, o povolaní  zubného lekára, o Slovenskej komore zubných lekárov a o zmene a doplnení niektorých zákonov,
-	zákone č. 311/2002 Z. z. o povolaní sestry, o povolaní pôrodnej asistentky, o Slovenskej komore sestier a pôrodných asistentiek a o zmene a doplnení zákona   Slovenskej národnej rady č. 14/1992 Zb. o Slovenskej komore stredných zdravotníckych pracovníkov a o Slovenskej komore zubných technikov,

Predkladaný návrh zákona okrem toho, že v novej štrukturálnej a obsahovej podobe preberá niektoré ustanovenia z doterajšej právnej úpravy, prináša aj rozhodujúce zmeny pre systém poskytovania zdravotnej starostlivosti, ktoré by mali zvýšiť samostatnosť a autonómiu rozhodovania konkrétnych poskytovateľov zdravotnej starostlivosti a ich vlastnú zodpovednosť za následky prijatých rozhodnutí. Zároveň sa zvýrazňuje kontrolná a dozorná funkcia štátu nad výkonom týchto činností.  

Z doterajšej právnej úpravy sa preberajú ustanovenia o zdravotníckych zariadeniach, zdravotníckych pracovníkoch, ich ďalšom vzdelávaní, uznávaní dokladov o odbornej spôsobilosti na výkon zdravotníckeho povolania získaných v cudzine, výkone zdravotníckeho povolania a o postavení, úlohách a činnosti stavovských organizácií v zdravotníctve, ktoré sú prepracované s ohľadom na novú filozofiu tvorby zákona. 

Najvýraznejšie zmeny oproti súčasnej právnej úprave sú obsiahnuté v ustanoveniach, ktoré upravujú
-	postavenie poskytovateľov zdravotnej starostlivosti,
-	podmienky poskytovania zdravotnej starostlivosti fyzickými osobami a právnickými osobami,
-	sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti,
-	transformáciu zdravotníckych zariadení,
-	postavenie stavovských organizácií v zdravotníctve.

V návrhu zákona sa ďalej upravuje 
-	uznávanie dokladov o odbornej spôsobilosti na výkon zdravotníckeho povolania získaných mimo územia Slovenskej republiky (osobitne pre členské štáty Európskej únie a osobitne pre štáty mimo Európskej únie) v pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky,
-	vydávanie licencií na výkon samostatnej zdravotníckej praxe a licencií na výkon zdravotníckeho povolania, ktoré vydáva príslušná komora, 
- 	povoľovanie prevádzky zdravotníckeho zariadenia, ktoré je v pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky a samosprávneho kraja podľa duhu zdravotníckeho zariadenia.

	Oproti súčasnej právne úprave sa zjednodušuje členenie zdravotníckych zariadení na jednotlivé druhy a súčasne sa vytvárajú nové druhy zdravotníckych zariadení.

Veľmi významnú časť úpravy tvoria ustanovenia o  transformácii štátnych zdravotníckych zariadení  na akciové spoločnosti, čím sa zavŕši proces odštátňovania zdravotníckych zariadení, ktorý sa začal v roku 1992. 

Novým spôsobom sa definuje sieť poskytovateľov, zavádzajú sa nové pojmy verejná sieť poskytovateľov a verejná minimálna sieť poskytovateľov.  Kým verejná sieť predstavuje poskytovateľov, s ktorými má zdravotná poisťovňa uzatvorenú zmluvu o poskytovaní zdravotnej starostlivosti, t.j. neobmedzuje počet poskytovateľov (jediným obmedzením, resp. podmienkou je uzatvorenie zmluvy so  zdravotnou poisťovňou), definícia verejnej minimálnej siete vyjadruje optimálny počet poskytovateľov na danom území tak, aby sa zabezpečila efektívna, dostupná, plynulá a sústavná zdravotná starostlivosť. 

Z doterajšej právnej úpravy – zákona o zdravotnej starostlivosti - sa do tohto návrhu zákona kompletne preberajú transponované právne predpisy Európskeho spoločenstva a Európskej únie týkajúce sa slobodného pohybu osôb – vzájomného uznávania kvalifikácií, vrátane ustanovení vyplývajúcich zo zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky do Európskej únie. Zámerom je zabezpečiť kontinuitu transponovaných ustanovení v slovenskom právnom poriadku tak, aby mal občan Európskej únie v právnych predpisoch Slovenskej republiky zreteľne vyjadrený príslušný orgán a sústavne garantované právo na uznanie dokladov o odbornej spôsobilosti získaných mimo územia Slovenskej republiky, právo na výkon príslušného  zdravotníckeho povolania vrátane práva podnikania na území Slovenskej republiky za rovnakých podmienok ako má občan Slovenskej republiky.  

Úpravy premietnuté do návrhu zákona vyplývajú najmä z najnovšej právnej normy Európskej únie č. ES/19/2001 upravujúcej prierezovo oblasť vzdelávania a uznávania odborných kvalifikácií vo všetkých dotknutých zdravotníckych povolaniach: lekár, zubný lekár, farmaceut, sestra a pôrodná asistentka, ako aj zo záväzkov obsiahnutých v hodnotiacej správe poradného orgánu Európskej komisie TAIEX z jeho misie v Slovenskej republike ku stavu aproximácie práva EÚ v kapitole 2 „Slobodný pohyb osôb“ v dňoch 9. až 11. apríla 2002 a zo záväzkov  z rokovania zástupcov ministerstiev so zástupcami Európskej komisie k technickým adaptáciám dňa 6. septembra 2002 a 26. júna 2003 v Bruseli, ďalej zo Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky a ostatných pristupujúcich krajín do Európskej únie, ktorá bola schválená v Národnej rade Slovenskej republiky 7. júla 2003 a z rokovania zástupcov ministerstiev so zástupcami Európskej komisie k technickým adaptáciám dňa 12. septembra 2003 v Bratislave. 
Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s inými všeobecne záväznými právnymi predpismi, s medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Návrh zákona si nevyžiada zvýšené finančné nároky na štátny rozpočet a rozpočty obcí a samosprávnych krajov. Návrh zákona nebude mať dopad na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest. 

Osobitná časť

K čl. I

K § 1
	Vymedzuje sa predmet zákona a odkazuje sa na prílohu č. 1, ktorá obsahuje zoznam smerníc Európskeho spoločenstva a Európskej únie, ktoré sa transponujú do návrhu zákona.

K § 2
Základnou podmienkou poskytovania zdravotnej starostlivosti je splnenie podmienok na výkon zdravotníckeho povolania, ktoré sú taxatívne uvedené v § 36.

K § 3
	V nadväznosti na ustanovenie § 2 sa definuje pojem zdravotníckeho povolania, ktoré možno vykonávať a   definujú sa spôsoby výkonu zdravotníckeho povolania. Zdravotnícke povolanie možno vykonávať v pracovnoprávnom vzťahu alebo ako podnikateľskú činnosť na základe návrhu zákona alebo osobitných predpisov. Týmito osobitnými predpismi sú zákon č. 140/1998 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona NR SR č. 220/1996 Z.z. o reklame v zení neskorších predpisov a zákon č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov.

K § 4
	Definuje sa pojem poskytovateľa zdravotnej starostlivosti.

K § 5
Po prvýkrát sa definuje pojem verejná minimálna sieť poskytovateľov ako abstraktný pojem, nie pojem v priamom vzťahu ku konkrétnemu poskytovateľovi. Verejnú minimálnu sieť poskytovateľov ustanoví ministerstvo zdravotníctva ako usporiadanie zdravotníckych zariadení na príslušnom území v takom počte a zložení, aby sa zabezpečila verejne dostupná, plynulá, sústavná a odborná zdravotná starostlivosť garantovaná štátom (napríklad ako minimálny počet lekárskych miest v odbore interné lekárstvo pripadajúci na 10 tisíc obyvateľov; ukazovateľ potom možno prepočítať na počet obyvateľov príslušného kraja alebo okresu so zohľadnením hustoty obyvateľstva na km^2 a podobne; pri ústavnej zdravotnej starostlivosti ako minimálny počet lôžok pripadajúcich 10 tisíc obyvateľov pre starostlivosť v príslušnom špecializačnom odbore. Lekárske miesto zodpovedá počtu pracovných miest lekára prepočítaný na ustanovený týždenný pracovný čas v zmysle Zákonníka práce. Pri tvorbe noriem verejnej minimálnej siete sa prihliada na počet obyvateľov príslušného územia vrátane možnej odchýlky vo vzťahu ku geografickým a demografickým podmienkam príslušného územia; chorobnosť a úmrtnosť obyvateľov príslušného územia; migráciu cudzincov a osôb bez štátnej príslušnosti na príslušnom území a dostupné finančné  zdroje.
Rozdiel medzi verejnou minimálnou sieťou poskytovateľov a verejnou sieťou poskytovateľov spočíva v tom, že zdravotné poisťovne sú povinné uzavrieť zmluvy o poskytovaní a úhrade zdravotnej starostlivosti a služieb súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti s minimálne takým počtom poskytovateľov, ako ustanovuje stanovená verejná minimálna sieť ako normatív, ktorý sa musí dodržať. 
Zdravotná poisťovňa môže uzavrieť zmluvy s poskytovateľmi aj nad rámec ustanovenej verejnej minimálnej siete v prípade, že jej to finančné zdroje umožňujú, ale takýto poskytovateľ sa nestáva súčasťou minimálnej siete, len verejnej siete poskytovateľov. 
Ministerstvu zdravotníctva sa zveruje právomoc vydať všeobecne záväzný právny predpis, ktorým sa ustanoví verejná minimálna sieť, čím sa posilňuje koncepčná a normotvorná úloha Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky ako ústredného orgánu štátnej správy.

K § 6
Ustanovuje sa verejná sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, ktorá tvorí subkategóriu pojmu sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. 
Sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti tvoria všetci poskytovatelia bez ohľadu na to, či ide o poskytovateľa, ktorý poskytuje zdravotnú starostlivosť v zmluvnom vzťahu so zdravotnou poisťovňou alebo bez takéhoto zmluvného vzťahu; bez ohľadu na to, či poskytuje zdravotnú starostlivosť pre verejnosť alebo len pre vymedzený okruh osôb s obmedzením prístupu verejnosti.
Pri verejnej sieti ide o tých poskytovateľov, ktorí poskytujú zdravotnú starostlivosť verejnosti a majú na tento účel so zdravotnými poisťovňami uzavretú zmluvu o poskytovaní a úhrade zdravotnej starostlivosti z prostriedkov plynúcich zo zdravotného poistenia. Tieto podmienky musia byť splnené kumulatívne.
Ak na príslušnom území  nie je vôbec k dispozícii poskytovateľ, s ktorým by mohla zdravotná poisťovňa uzatvoriť zmluvu, na zabezpečenie verejnej minimálnej siete sa upravuje mechanizmus, ktorý umožní jej doplnenie.

K § 7
V navrhovaných ustanoveniach sa zdravotnícke zariadenia členia podľa formy poskytovanej zdravotnej starostlivosti na zdravotnícke zariadenia ambulantnej zdravotnej starostlivosti, zdravotnícke zariadenia ústavnej zdravotnej starostlivosti a zdravotnícke zariadenia lekárenskej zdravotnej starostlivosti. Vymenúvajú sa konkrétne druhy zdravotníckych zariadení podľa toho, do ktorej z  týchto skupín patria. Umožňuje sa, aby sa vymenované zdravotnícke zariadenia mohli rôzne kombinovať, podľa podmienok konkrétneho poskytovateľa a potrieb potencionálnych klientov/pacientov. 
Návrh zákona upravuje nové zdravotnícke zariadenia, ktorými sú napríklad zariadenia na poskytovanie jednodňovej zdravotnej starostlivosti a stacionáre. Ide o špecializované zariadeniami ambulantnej starostlivosti, ktoré však neboli nikde definované, čím sa umožňoval rôzny výklad.  Stacionáre sú určené na poskytovanie zdravotnej starostlivosti, ktorá nasleduje po inej (ambulantnej alebo ústavnej zdravotnej starostlivosti), do ktorých pacienti dochádzajú určitý čas na celodennú starostlivosť (dialýza).
Zakotvenie nových druhov zdravotníckych zariadení – zariadení na poskytovanie jednodňovej zdravotnej starostlivosti a stacionárov vyplýva zo zmeny ťažiska poskytovanej zdravotnej starostlivosti z ústavnej zdravotnej starostlivosti na ambulantnú zdravotnú starostlivosť v súlade s transformačnými krokmi rezortu zdravotníctva a v nadväznosti na prebiehajúcu redukciu lôžkového fondu zdravotníckych zariadení. 
	Určujúce znaky jednotlivých druhov zdravotníckych zariadení, ktoré ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, umožnia jednoznačnú identifikáciu jednotlivých druhov zdravotníckych zariadení, resp. ich činnosti.

K § 8
Na zabezpečenie ochrany pacienta pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti sa vyžadujem, aby zdravotnícke zariadenia boli personálne zabezpečené a materiálno-technicky vybavené na poskytovanie zdravotnej starostlivosti v súlade so svojim odborným zameraním.  Keďže zdravotnícke zariadenie je charakterizované rozsahom vykonávanej činnosti, ktorú je možné vykonávať len za určitých podmienok, ustanovuje sa že ministerstvo zdravotníctva všeobecne záväzným právnym predpisom upraví minimálne personálne zabezpečenie a materiálno-technické vybavenie jednotlivých druhov zdravotníckych zariadení. 

K § 9
Navrhovaným ustanovením sa zdôrazňuje potreba systémového nepretržitého vytvárania podmienok a predpokladov na zabezpečenie kvality v zdravotníckom zariadení. 
Poskytovateľ môže po zavedení a určitom čase aplikácie využiť aj možnosť posúdenia systému kvality externým posudzovateľom alebo posudzovateľmi oprávnenými na posudzovanie systémov kvality v zmysle zákona č. 264/1999 Z.z.  o technických požiadavkách na výrobky  a o posudzovaní zhody a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.

K § 10
Vo väzbe  na § 4 sa definuje samostatná zdravotnícka prax ako jeden zo spôsobov výkonu zdravotníckeho povolania konkrétne na inom mieste ako v zdravotníckom zariadení (v byte chorého, v inom prirodzenom sociálnom prostredí osoby, ktorá vyžaduje poskytovanie zdravotnej starostlivosti) alebo u iného poskytovateľa. Z možnosti vykonávania samostatnej zdravotníckej praxe na inom mieste ako v zdravotníckom zariadení - v skutočnosti ide o vykonávanie návštevnej služby - sa vylučujú kategórie zdravotníckych pracovníkov zubný lekár a farmaceut. 

K § 11
Upravuje sa pôsobnosť Ministerstva zdravotníctva a samosprávneho kraja pri vydávaní povolení ne prevádzkovanie zdravotníckeho zariadenia v nadväznosti ne jednotlivé druhy zdravotníckych zariadení.
	Ak je na vydanie povolenia príslušný viac ako jeden samosprávny kraj z dôvodu výkonu činnosti na územiach niekoľkých krajov,  povolenie vydáva ministerstvo zdravotníctva. 

K § 12
	Taxatívne sa ustanovujú podmienky na vydanie povolenie na prevádzkovanie zdravotníckeho zariadenia pre žiadateľa, ktorým môže byť fyzická osoba alebo právnická osoba.
	Podmienky na povolenie prevádzkovania ambulancie záchrannej zdravotnej služby zohľadňujú skutočnosť, že sieť ambulancií záchrannej zdravotnej služby bude stanovená podľa osobitného predpisu (návrh zákona o záchrannej zdravotnej službe) ako pevná sieť, t.j. sieť určená všeobecne záväzným právnym predpisom.  
	Na ochranu potencionálneho pacienta zdravotníckeho zariadenia sa zavádza pojem dôveryhodná osoby na účely vydania povolenia, ktorou sa rozumie fyzická osoba a právnická osoba, ktorá dva roky pred podaním žiadosti o vydanie povolenia nemala zrušené povolenie z dôvodov porušenia ustanovených povinností.
 Upravuje sa postavenie odborného zástupcu právnickej osoby, pričom sa zohľadňuje existencia malých i veľkých zdravotníckych zariadení. V súlade s tendenciou vývoja v krajinách Európskej únie sa upravuje, že zdravotnícke zariadenie ústavnej zdravotnej starostlivosti určuje okrem odborného zástupcu pre poskytovanie zdravotnej starostlivosti v kategórii lekár aj odborného zástupcu pre poskytovanie zdravotnej starostlivosti (ošetrovateľskej starostlivosti) v kategórii sestra. Takto držiteľ licencie, ktorý poskytuje zdravotnú starostlivosť vo vlastnom mene a na vlastnú zodpovednosť, zodpovedá za odborné poskytovanie zdravotnej starostlivosti aj ním zamestnávanými osobami. Odborný zástupca zodpovedá poskytovateľovi, ktorý je právnickou osobou, za odborné poskytovanie zdravotnej starostlivosti v zariadení ústavnej starostlivosti, musí byť odborne spôsobilý na výkon riadiacej funkcie v zdravotníctve a získať stanovenú dĺžku odbornej zdravotníckej praxe na výkon riadiacej funkcie. 

K § 13
Vo vzťahu k podmienkam na vydanie povolenia sa taxatívne sa vymenúvajú náležitosti žiadosti o vydania povolenie na prevádzkovanie zdravotníckeho zariadenia. 

K § 14
Zavádza sa inštitút výberového konania vo vzťahu k poskytovateľom záchrannej zdravotnej služby. Účelom výberového konania je zabezpečiť požadovanú kvalitu poskytovania záchrannej zdravotnej služby vzhľadom na jej osobitné miesto v poskytovaní zdravotnej starostlivosti (záchrana života a zdravia ľudí pri ich bezprostrednom ohrození).
Ministerstvo zdravotníctva je pri vydávaní povolení na prevádzkovanie ambulancie záchrannej zdravotnej služby viazané výsledkom výberového konania; rovnako je viazaná aj zdravotná poisťovňa, ktorá je povinná s držiteľom povolenia uzavrieť zmluvu o poskytovaní zdravotnej starostlivosti (uvedená úprava vyplýva z návrhu zákona o zdravotných poisťovniach, dohľade nad zdravotnou starostlivosťou).

K § 15
Ustanovuje sa, že ministerstvo zdravotníctva alebo samosprávny kraj vydá povolenie rozhodnutím, ak žiadateľ splnil podmienky na vydanie povolenia, čím je garantovaná nárokovateľnosť vydania rozhodnutia o povolení. Zabezpečuje sa, aby bolo vždy jednoznačné, ktorá osoba je zodpovedná za poskytovanie zdravotnej starostlivosti v zdravotníckom zariadení tým, že povolenie je viazané na osobu držiteľa a nemožno ho previesť na inú fyzickú alebo inú právnickú osobu.

K § 16
Pre prípady, kedy chce držiteľ povolenia zmeniť osoby, ktoré sú štaturánym zástupcom právnickej osoby, obchodné meno, sídlo, meno, priezvisko odborného zástupcu alebo svoje priezvisko, svoj trvalý alebo prechodný pobyt (napríklad z dôvodu sobáša), sa umožňuje  orgánu príslušnému na vydanie povolenia len vyznačiť takéto zmeny do pôvodného povolenia bez potreby konania a vydávania nového rozhodnutia. 

K § 17
Z navrhovanej právnej úpravy vyplýva tzv. „skrátené konanie“ v prípadoch, ak nie je odôvodnené preskúmavať opätovne splnenie všetkých podmienok na vydanie povolenia.

 K § 18
	Ustanovuje sa dočasné pozastavenie povolenia z taxatívne uvedených dôvodov. Povolenie sa dočasne pozastaví, ak držiteľ povolenia požiada o dočasné pozastavenie povolenia, držiteľ povolenia porušil povinnosti ustanovené týmto zákonom alebo mal zakázaný výkon zdravotníckeho povolania, držiteľ povolenia mal dočasne pozastavenú licenciu. Súčasťou rozhodnutia o dočasnom pozastavení je aj určenie zastupovania po dobu pozastavenia a lehota na odstránenie zistených nedostatkov. Odvolanie proti rozhodnutiu o dočasnom pozastavení činnosti nemá odkladný účinok.

K § 19
	Taxatívne sa ustanovujú dôvody na zrušenie povolenia. Ide predovšetkým o najzávažnejšie dôvody, ktoré vylučujú ďalšie poskytovanie zdravotnej starostlivosti držiteľom povolenia.

K § 20
Platnosť povolenia zaniká smrťou fyzickej osoby alebo vyhlásením za mŕtvu alebo zánikom právnickej osoby.

K § 21 
	Upravuje sa príslušnosť orgánov na vydanie povolenia, dočasné pozastavenie povolenia a zrušenie povolenia. 

K § 22
	Upravujú sa lehoty na vydanie rozhodnutí, ktoré paria do pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky a samosprávneho kraja.

K § 23
Odchylne od zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) sa upravuje dôvod na prerušenie konania.

K § 24
	Ustanovujú sa orgány príslušné na rozhodnutie v druhom stupni.

K § 25
	
Ustanovujú sa ďalšie obligatórne náležitosti rozhodnutia. 

K § 26
Ustanovujú sa ďalšie prípady doručovania právoplatných rozhodnutí. 

K § 27
	Jednoznačne sa definujú kategórie zdravotníckych pracovníkov priamo vo väzbe na výkon príslušného zdravotníckeho povolania.

K § 28
Vzhľadom na to, že zo smerníc Európskej únie vyplýva napríklad iný rozsah kompetencií sestier alebo pôrodných asistentiek vo výkone činností ako je doposiaľ aplikovaný rozsah v Slovenskej republike, a Slovenská republika sa pristúpením k Európskej únii zaviazala prispôsobiť výkon príslušných povolaní na úroveň dohodnutú členskými krajinami EÚ v jednotlivých smerniciach EÚ, splnomocňuje sa ministerstvo zdravotníctva ustanoviť prípady, v ktorých sestra a pôrodná asistentka vykonávajú činnosti samostatne a v ktorých ich vykonávajú ako asistentka lekára.

K § 29
Taxatívne sa ustanovujú zdravotnícke povolania, pri výkone ktorých sa obmedzuje zdravotníckym pracovníkom právo na štrajk. Ide o výkon zdravotníckeho povolania pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti ako činnosti bezprostredne nevyhnutnej na ochranu života a zdravia ľudí (§ 3 ods. 3). Ustanovením sa zabezpečuje ochrana života a zdravia ľudí, ak by mohli byť ohrozené v dôsledku štrajku. Ak je v dôsledku štrajku  bezprostredne ohrozená ochrana života a zdravia ľudí, vláda Slovenskej republiky rozhodne o ukončení štrajku. 

K § 30
	Občan členského štátu, ktorý získal odbornú spôsobilosť v inom  členskom štáte, môže vykonávať zdravotnícke povolanie na území Slovenskej republiky ako usadená osoba alebo ako hosťujúca osoba. V navrhovanej právnej úprave sa definuje usadená osoba a hosťujúca osoba. Hosťujúca osoba na rozdiel od usadenej osoby, ktorá vykonáva činnosť na území Slovenskej republiky sústavne, vykonáva činnosť len príležitostne. Ide najmä o prípady uskutočnenia zdravotníckeho výkonu v rámci  medzinárodnej konferencie, kedy je osoba pozvaná vzdelávaciou inštitúcou alebo zdravotníckym zariadením na vykonanie výkonu, alebo v rámci výkonu vlastnej praxe v inom členskom štáte s tým, že niektorý zdravotnícky výkon (napríklad operačný zákrok) sa uskutoční na území Slovenskej republiky, alebo vykonanie výmennej stáže na území Slovenskej republiky a podobne. 
	V súlade s aproximačnými požiadavkami sa ustanovuje, že Ministerstvo zdravotníctva prešetrí na žiadosť členského štátu skutočnosti, ktoré vznikli na území Slovenskej republiky, ak sa viažu na vykonávanie zdravotníckeho povolania  občanom členského štátu a ak môžu ovplyvniť  vykonávanie zdravotníckeho povolania  na území tohto členského štátu. Ministerstvo zdravotníctva o zistených skutočnostiach a prijatých opatreniach informuje tento členský štát najneskôr do troch mesiacov odo dňa doručenia žiadosti a pri tomto postupe zabezpečí ochranu osobných údajov podľa zákona o ochrane osobných údajov.

K § 31
	Upravujú sa podmienky na výkon zdravotníckeho povolania, ktoré musia trvať po celý čas výkonu zdravotníckeho povolania, ktorými sú spôsobilosť na právne úkony v celom rozsahu, zdravotná spôsobilosť, odborná spôsobilosť a bezúhonnosť. Podmienkou na výkon zdravotníckeho povolania je aj dôveryhodnosť, ktorá sa zisťuje pred vydaním povolenia alebo licencie.
	V súlade s aproximačnými požiadavkami sa u cudzinca sa vyžaduje aj schopnosť odborne sa vyjadrovať v štátnom jazyku v rozsahu nevyhnutnom na výkon príslušného zdravotníckeho povolania. 

K § 32
Upravuje sa posudzovanie zdravotnej spôsobilosti na výkon príslušného zdravotníckeho povolania. Ustanovuje sa povinnosť príslušného všeobecného lekára vyhotoviť lekársky posudok, v ktorom sa jednoznačne konštatuje, či je osoba zdravotne spôsobilá vykonávať zvolené odborné, špecializované alebo certifikované pracovné činnosti. Zodpovednosť za lekársky posudok nesie všeobecný lekár, ktorý posudok vydal pod hrozbou pokuty zo strany príslušného orgánu v prípade nesprávneho záveru. 

K § 33
Upravuje sa odborná spôsobilosť zdravotníckeho pracovníka, pričom sa ustanovuje spôsob preukazovania odbornej spôsobilosti na výkon pracovných činností, odbornej spôsobilosti na výkon špecializovaných činností a odborná spôsobilosť na výkon certifikovaných pracovných činností.  
Odborná spôsobilosť vo väzbe na jednotlivé kategórie zdravotníckych pracovníkov bude konkretizovať nariadenie vlády.

K § 34
	V súlade s aproximačnou požiadavkou na ochranu pacienta sa upravuje odborná spôsobilosť pri prerušení výkonu zdravotníckeho povolania. 

K § 35
Upravuje sa uznávanie dokladov o odbornej spôsobilosti na výkon pracovných činností získaných v cudzine. Osobitne sa rieši problematika uznávania dokladov občanom členských štátov Európskej únie, ktoré boli získané v Európskej únii a osobitne problematika uznávania dokladov získaných mimo Európskej únie. 
	O dokladoch o odborných kvalifikáciách, ktoré majú charakter dokladov o odbornej spôsobilosti na výkon odborných pracovných činností v zdravotníctve rozhoduje Ministerstvo školstva Slovenskej republiky prostredníctvom Strediska pre ekvivalenciu dokladov podľa zákona č. 477/2002 Z.z. ako aj príslušné vysoké školy podľa zákona o vysokých školách v prípade, že ide o doklady, ktoré nepochádzajú z členských štátov Európskej únie.
	O uznaní dokladov o odborných kvalifikáciách, ktoré majú charakter diplomov o špecializácii rozhoduje Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky.
 	Rozhodovanie Ministerstva školstva Slovenskej republiky a Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky nesmie trvať súhrnne dlhšie ako štyri mesiace.

K § 36
	V súlade s aproximačnými požiadavkami Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky uzná doklad o špecializácii, za podmienok ustanovených v návrhu zákona.
	Ministerstvo zdravotníctva môže uznať doklad o špecializácii, ktorý získala osoba v inom členskom štáte, aj keď nespĺňa ustanovené podmienky, ak absolvovala v príslušnom špecializačnom odbore odbornú zdravotnícku prax a sústavné vzdelávanie, ktoré možno zohľadniť ako ekvivalentné vzdelávaniu potrebnému na získanie špecializácie na území Slovenskej republiky. Ak absolvovaná odborná zdravotnícka prax a sústavné vzdelávanie nezodpovedajú ustanoveným požiadavkám na získanie príslušnej špecializácie, ktoré bude konkretizovať nariadenie vlády, ministerstvo zdravotníctva bezodkladne informuje osobu o rozsahu potrebného doplnenia vedomostí a zručností na území Slovenskej republiky.
	V súlade s aproximačnými požiadavkami ministerstvo zdravotníctva uzná aj doklad o špecializácii získaný v štáte, ktorý nie je členským štátom, ak takýto doklad uznal príslušný orgán iného členského štátu za rovnocenný s dokladom o špecializácii vydaným príslušným orgánom členského štátu alebo osoba splnila ustanovené požiadavky na získanie príslušnej špecializácie.
	Taktiež v súlade s aproximačnými požiadavkami sa ustanovuje, že ministerstvo zdravotníctva rozhodne o uznaní odbornej spôsobilosti najneskôr do 3 mesiacov od podania žiadosti o uznanie odbornej spôsobilosti a predloženia dokladov; ak ministerstvo zdravotníctva požiadalo iný členský štát o prešetrenie skutočnosti, ku ktorej došlo na území tohto členského štátu, konanie preruší až do získania výsledku prešetrenia od príslušného členského štátu, najdlhšie na tri mesiace. Prešetrovanie skutočností nesmie byť prekážkou na vydanie rozhodnutia o uznaní dokladu, preto s odkazom na predpis o uznávaní odborných kvalifikácií príslušný orgán konanie o uznaní dokladov preruší.

K § 37
	Upravujú sa podrobnosti žiadosti o uznanie dokladu o špecializácii a náležitosti tejto žiadosti.
	V súlade s aproximačnými požiadavkami sa umožňuje, že ak má ministerstvo zdravotníctva pochybnosti o pravosti predloženého dokladu o špecializácii alebo iných dokladov predložených podľa odseku písm. b) a c),  požiada príslušný orgán dotknutého štátu o potvrdenie pravosti dokladu, prípadne aj o vydanie potvrdenia o absolvovaní špecializačného štúdia.
	Vzhľadom na to, že členský štát má povinnosť informovať občana iného členského štátu, ktorému uznáva doklady o vzdelaní, o platných právnych predpisoch Slovenskej republiky, ktoré upravujú verejné zdravotné poistenie, sociálne poistenie, zdravotnú starostlivosť vrátane etiky výkonu zdravotníckeho povolania súčasťou rozhodnutia o uznaní dokladov je aj informácia o týchto skutočnostiach, ktorá sa pripája k rozhodnutiu ako príloha.

K § 38
	Definuje sa bezúhonnosť na účely tohto zákona a spôsob jej preukazovania.

K § 38
	Definuje sa ďalšie vzdelávanie zdravotníckeho pracovníka a splnomocňuje sa vláda Slovenskej republiky na úpravu spôsobu ďalšieho vzdelávania zdravotníckych pracovníkov, sústavy špecializačných odborov a sústavy certifikovaných činností.

K § 40
Upravuje sa akreditácia špecializačných študijných programov a certifikačných študijných programov, ktoré vzdelávacie inštitúcie uchádzajúce sa o akreditáciu predkladajú Ministerstvu zdravotníctva Slovenskej republiky. Ide o ustanovenia zohľadňujúce zavedenie plurality na uskutočňovanie ďalšieho vzdelávania zdravotníckych pracovníkov (špecializačná príprava, certifikačná príprava) v zákone o vysokých školách.
Vzdelávacie ustanovizne môžu realizovať ďalšie vzdelávanie zdravotníckych pracovníkov len v akreditovaných  špecializačných študijných programoch a v akreditovaných certifikačných študijných programoch. 
Upravujú sa podmienky žiadosti o akreditáciu, náležitosti žiadosti a vydávanie osvedčení o akreditácii.
	Podmienka vzdelávania študentov v príslušnom zdravotníckom povolaní, v ktorom sa žiada uskutočňovať špecializačný študijný program alebo certifikačný študijný program sa  nevzťahuje na Slovenskú zdravotnícku univerzitu, ktorá síce neuskutočňuje pregraduálne vzdelávanie v povolaní lekár, ale má 50 ročnú históriu v špecializačnom vzdelávaní týchto zdravotníckych pracovníkov. Preto navrhovaná právna úprava túto skutočnosť zohľadňuje.
	V nadväznosti na ustanovené povinnosti sa umožňuje ministerstvu zdravotníctva odobrať osvedčenie o akreditácii, ak vzdelávacia ustanovizeň neplní ustanovené povinnosti. 

K § 41
	Vzdelávacia inštitúcia vydáva absolventovi špecializačného študijného programu akreditovaného podľa tohto zákona diplom o špecializácii po zložení špecializačnej skúšky, v prípade akreditovaného certifikačného študijného programu certifikát. Na zabezpečenie rovnakej hodnoty vydávaných dokladov o odbornej spôsobilosti na výkon špecializovaných pracovných činností alebo na výkon certifikovaných pracovních činností ustanoví vzdelávacia inštitúcia na vykonanie špecializačnej skúšky komisiu zloženú zo zástupcov vzdelávacích inštitúcií uskutočňujúcich akreditovaný špecializačný študijný program v príslušnom špecializačnom odbore. Na zabezpečenie previazanosti na evidenciu sústavného vzdelávania príslušná vzdelávacia inštitúcia poskytuje údaje o vydaných dokladoch príslušnej komore, ktorá vedie register zdravotníckych pracovníkov v danom zdravotníckom povolaní a na zabezpečenie súhrnnej evidencie všetkých diplomov o získaných špecializáciách sa ukladá vzdelávacej ustanovizni aj povinnosť oznamovať vydané diplomy Slovenskej zdravotníckej univerzite.

K § 42
	Definuje sa sústavné vzdelávanie ako priebežné obnovovanie a udržiavanie získanej odbornej spôsobilosti v súlade s rozvojom príslušných odborov počas výkonu zdravotníckeho povolania a ako povinnosť zdravotníckeho pracovníka.
 	Sústavné vzdelávanie zabezpečuje zamestnávateľ a príslušná komora.
	Vzhľadom na výrazne odlišné špecifiká sa osobitne upravuje sústavné vzdelávanie zdravotníckych pracovníkov vykonávajúcich záchrannú zdravotnú službu, ktoré organizuje operačné stredisko záchrannej zdravotnej služby (návrh zákona o záchrannej zdravotnej službe) a poskytovateľ záchrannej zdravotnej služby. 

K § 43
Upravuje sa zriadenie Slovenskej lekárskej komory ako samosprávnej stavovskej organizácie združujúcej lekárov, ktorí sú jej členmi.  

K § 44
Upravuje sa zriadenie Slovenskej komory zubných ako samosprávnej stavovskej organizácie združujúcej zubných lekárov, ktorí sú jej členmi.  

K § 45
Upravuje sa zriadenie Slovenskej lekárnickej komory ako samosprávnej stavovskej organizácie združujúcej farmaceutov, ktorí sú jej členmi.  

K § 46
Upravuje sa zriadenie Slovenskej komory sestier a pôrodných asistentiek ako samosprávnej stavovskej organizácie združujúcej sestry a pôrodné asistentky, ktoré sú jej členmi.  

K § 47
Upravuje sa postavenie komôr zriadených podľa § 43 až 46 ako samostatnej právnickej organizácie, ktorá má pôsobnosť na území celej Slovenskej republiky, má sídlo v Bratislave a môže si zriadiť regionálne komory v prípade, že to tak ustanoví jej vnútorný predpis.

K § 48
Upravujú sa úlohy komôr zriadených podľa § 48 až 51. Oproti súčasnej právnej úprave sa zveruje komorám rozhodovanie o licenciách na výkon samostatnej zdravotníckej praxe a licenciách na výkon zdravotníckeho povolania, ako aj registrácia zdravotníckych pracovníkov, ktorej účelom je registrovať sústavné vzdelávanie zdravotníckych pracovníkov.

K § 49
Členstvo v komore sa navrhuje v dvoch alternatívach. Prvá alternatíva predstavuje dobrovoľné členstvo, druhá alternatíva povinné členstvo pre tých zdravotníckych pracovníkov, ktorým komora vydala licenciu.

K § 50
Jednou z úloh komory je aj vedenie zoznamu jej členov. V nadväznosti na túto úlohu sa taxatívne ustanovujú podmienky na zápis člena a na jeho vyčiarknutie zo zoznamu členov, a to v dvoch alternatívach (prvá alternatíva platí pre dobrovoľné členstvo, druhá pre povinné členstvo).

K § 51
Ustanovujú sa práva a povinnosti členov komôr zriadených navrhovaným zákonom.

K § 52
Ustanovujú sa orgány komory, ktorými sú snem komory, rada komory, prezídium komory, prezident komory, disciplinárna komisia komory, kontrolný výbor komory.

K § 53
Ustanovuje sa štvorročné funkčné obdobie orgánov komory a zároveň sa zakotvujú základné pravidlá kreovania orgánov, výkonu jednotlivých funkcií a jednotlivé spôsoby zániku funkcií. Samozrejmosťou je nevyhnutný zákaz kumulovania určitých funkcií.

K § 54
Navrhované ustanovenie vymenúva právomoci snemu komory, ako najvyššieho orgánu príslušnej komory. Navrhované ustanovenie rieši otázku povinného zvolávania snemu komory (najmenej raz za kalendárny rok).

K § 55
Ustanovenie vymenúva právomoci rady, ako riadiaceho orgánu komory, členov volí snem komory, členstvo v rade je nezlučiteľné s členstvom v kontrolnom výbore.

K § 56
Prezídium príslušnej komory je orgán volený radou príslušnej komory a vykonáva všetky právomoci, ktoré nie sú zákonom zverené iným orgánom komory. 

K § 57
Ustanovenie rieši postavenie prezidenta príslušnej komory ktorý je  štatutárnym orgánom. Prezidenta komory v čase neprítomnosti zastupuje viceprezident komory. 

K § 58
Disciplinárna komisia príslušnej komory je etickým a disciplinárnym orgánom príslušnej komory. Je volená snemom príslušnej komory.

K § 59
Ustanovuje sa kontrolný výbor príslušnej komory, volený snemom príslušnej komory, ktorý je kontrolným orgánom komory. 

K § 60
Upravuje sa hospodárenie a majetok komory.

K § 61
Definuje sa registrácia a upravuje sa príslušnosť komôr na výkon registrácie vo vzťahu k jednotlivým zdravotníckym povolaniam. Upravuje sa, že hosťujúca osoba (osoba vykonávajúca zdravotnícke povolanie na území Slovenskej republiky ojedinele alebo len príležitostne) nepodlieha povinnosti registrácie.

K § 62 
Upravuje sa postup pri registrácii, náležitosti oznámenia na zápis do registra.

K § 63
Definuje sa register ako zoznam zdravotníckych pracovníkov vykonávajúcich príslušné zdravotnícke povolanie, v ktorom sú obsiahnuté základné identifikačné údaje zdravotníckeho pracovníka a údaje o jeho odbornej spôsobilosti a vzdelávaní.

K § 64 
	Taxatívne sa vymedzujú disciplinárne opatrenia v nadväznosti na disciplinárne previnenia členov komory, ktorými sa rozumie porušenie ustanovených povinností člena komory. Najzávažnejším disciplinárnym opatrením je vylúčenie z komory.

K § 65 a 66
	Upravuje sa disciplinárne konanie.

K § 67
Upravuje sa vydávanie licencií v pôsobnosti komôr. Rozlišujú sa dva druhy licencií – licencia na samostatnú zdravotnícku prax (t.j. poskytovanie zdravotnej starostlivosti mimo zdravotníckeho zariadenia alebo v zdravotníckom zariadení iného poskytovateľa) a licencia na výkon zdravotníckeho povolania, ktorá je jednou z podmienok na vydanie povolenia na prevádzkovanie zdravotníckeho zariadenia. 

K § 68
Upravujú sa podmienky na vydanie licencie. Komora vydá licenciu zdravotníckemu pracovníkovi, ak má spôsobilosť na právne úkony v celom rozsahu, je zdravotne spôsobilý, odborne spôsobilý,  bezúhonný, dôveryhodný a ak má odbornú prax päť rokov, je zapísaný v registri zdravotníckych pracovníkov a sústavne sa vzdeláva.
	Obdobne ako pri úprave vydávaní povolení sa definuje dôveryhodnosť na účely vydania licencie.

K § 69
	Ustanovujú sa náležitosti žiadosti o vydanie licencie. 

K § 70
Ustanovuje sa, že komora vydá licenciu rozhodnutím, ak žiadateľ splnil podmienkyna jej vydanie, čím je garantovaná nárokovateľnosť vydania rozhodnutia o licencii. Zabezpečuje sa, aby bolo vždy jednoznačné, ktorá osoba je zodpovedná za poskytovanie zdravotnej starostlivosti v zdravotníckom zariadení tým, že licencia je viazaná na osobu držiteľa a nemožno ju previesť na inú osobu.

K § 71
Upravujú sa prípady, v ktorých nie je potrebné vydať novú licenciu. Ide o prípady zmeny mena, priezviska, miesta trvalého alebo prechodného pobytu.

K § 72
	Taxatívne sa vymedzujú dôvody na dočasné pozastavenie licencie. 

K § 73
	Taxatívne sa vymedzujú dôvody na dočasné pozastavenie licencie.

K § 74
Platnosť licencie zaniká smrťou fyzickej osoby alebo jej vyhlásením za mŕtvu.

K § 75 
	Upravuje sa príslušnosť na konanie o vydanie licencie, dočasné pozastavenie licencie a zrušenie licencie.

K § 76
	Ustanovuje sa ďalší dôvod na prerušenie konania.	

K § 77
	Upravuje sa doručovanie právoplatných licencií aj ďalším orgánom a inštitúciám.

K § 78
	Ustanovujú sa povinnosti pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti. Povinnosti sa vzťahujú napríklad na poskytovanie zdravotnej starostlivosti, vedenie zdravotnej dokumentácie označovanie zdravotníckeho zariadenia, informovanie osôb, ktorým sa zdravotná starostlivosť poskytuje. 

K § 79
Ustanovujú sa povinnosti zdravotníckeho pracovníka. Z doterajšej právnej úpravy – zákona o zdravotnej starostlivosti sa preberá overená úprava dodržiavania mlčanlivosti o zdravotnom stave pacienta a dopĺňa sa povinnosť sústavného vzdelávania a ďalších povinností nadväzujúcich na túto povinnosť.
 
K § 80
	Taxatívne sa vymenúvajú orgány oprávnené na výkon dozoru nad dodržiavaním povinností ustanovených v návrhu zákona a súčasne sa vymenúvajú sankcie, ktoré možno uložiť za porušenie povinností.

K § 81
V nadväznosti na ustanovené povinnosti sa upravujú pokuty podľa závažnosti ich porušenia a s ohľadom aj na ďalšie skutočnosti, na ktoré je povinný orgán rozhodujúci o uložení pokuty prihliadať.

K § 82
Upravuje sa objektívna lehota a subjektívna lehota na ukladanie pokút a postup pri ukladaní pokút. Pokuty sú príjmom štátneho rozpočtu. 

K § 83
Navrhovaná právna úprava upravuje transformáciu štátnych zdravotníckych zariadení na akciové spoločnosti. Navrhovaná úprava umožní rovnaký prístup ku zdrojom určeným na poskytovanie zdravotnej starostlivosti a ich využívaniu (možnosť lízingov aj pre zdravotnícke zariadenia, ktoré boli doposiaľ štátne) a posilňuje sa autonómna zodpovednosť za rozhodovanie o činnosti zdravotníckeho zariadenia v pôsobnosti manažérov konkrétneho zdravotníckeho zariadenia. Zakladateľom akciovej spoločnosti je štát.

K § 84
Na založenie akciovej spoločnosti sa použije majetok štátu v správe štátnej organizácie. Predmetom nepeňažného vkladu do akciovej spoločnosti je majetok štátu v správe štátnej organizácie, ktorý sa na účely tohto zákona považuje za podnik podľa Obchodného zákonníka. 

K § 85
	Hodnota nepeňažného vkladu do akciovej spoločnosti sa určí znaleckým posudkom vypracovaným ku dňu založenia akciovej spoločnosti ako všeobecná hodnota vkladaného majetku. Hodnota takto  určeného nepeňažného vkladu do akciovej spoločnosti je peňažným vyjadrením súčtu hodnoty vkladu do jej základného imania a hodnoty rezervného fondu vytvoreného dňom jej vzniku.

K § 86
	K návrhu na zápis akciovej spoločnosti do obchodného registra sa neprikladá doklad o splatení nepeňažného vkladu pred vznikom akciovej spoločnosti. Vlastnícke právo k nepeňažnému vkladu prechádza na akciovú spoločnosť dňom jej vzniku. Podkladom na vykonanie záznamu o prechode vlastníckeho práva k nehnuteľnostiam v katastri nehnuteľností je súpis nehnuteľností, ktorý tvorí prílohu k zakladateľskej listine. Ku dňu vzniku akciovej spoločnosti je zakladateľ povinný odovzdať a akciová spoločnosť je povinná prevziať veci zahrnuté do nepeňažného vkladu. Dňom vzniku akciovej spoločnosti na ňu prechádzajú všetky známe aj neznáme práva a povinnosti vyplývajúce z právnych vzťahov, vrátane pracovnoprávnych vzťahov k zamestnancom.

K § 87
	K nehnuteľnostiam užívaným ku dňu vzniku akciovej spoločnosti štátnou organizáciou pri jej činnosti, ktoré nemôžu byť súčasťou predmetu vkladu do akciovej spoločnosti z dôvodu nevysporiadania vlastníckeho práva a ich užívanie je nevyhnutné na zabezpečenie činnosti akciovej spoločnosti, vzniká v prospech akciovej spoločnosti dňom jej vzniku právo zodpovedajúce vecnému bremenu, ktorého obsahom je užívanie nehnuteľností. Podkladom na vykonanie záznamu o vzniku vecného bremena v katastri nehnuteľností je súpis nehnuteľností, ku ktorým vzniklo v prospech akciovej spoločnosti právo zodpovedajúce vecnému bremenu. Tento súpis tvorí prílohu k zakladateľskej listiny.

K § 88
	Akciová spoločnosť môže najdlhšie do 31. decembra 2006 odo dňa jej vzniku podnikať v poskytovaní zdravotnej starostlivosti a služieb súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti v rozsahu činností, ktoré vykonáva štátna organizácia. Po uplynutí tejto doby môže akciová spoločnosť vykonávať tieto činnosti len na základe povolenia podľa tohto zákona. Akciová spoločnosť môže vykonávať tiež iné činnosti podľa podmienok ustanovených osobitným predpisom. K návrhu na zápis do obchodného registra sa povolenie neprikladá.

K § 89
	Základné imanie akciovej spoločnosti pri jej vzniku tvorí hodnota nepeňažného vkladu znížená o hodnotu rezervného fondu;. Rezervný fond akciovej spoločnosti pri jej vzniku tvorí 5 % z hodnoty nepeňažného vkladu do majetku spoločnosti. Akcie akciovej spoločnosti znejú na meno a majú podobu zaknihovaného cenného papiera.

K § 90
Ustanovenie upravuje deň zániku štátnej organizácie v súvislosti s jej transformáciou na akciovú spoločnosť.

K § 91
	Na konanie a rozhodovanie sa vzťahuje správny poriadok, ak v navrhovanej právnej úprave nie je ustanovené inak.

K § 92
	Vzhľadom na novú úpravu sa rieši otázka postupu v prípadoch, ak sa do účinnosti návrhu zákona neskončilo konanie o vydanie povolenia, o dočasné pozastavenie povolenia a o zrušenie povolenia.
	Taktiež sa rieši otázka dokladov uznaných podľa doterajších predpisov. Vzhľadom na to, že sa preberá doterajšia úprava, ustanovuje, sa, že doklady o špecializácii uznané podľa doterajších predpisov sa považujú za doklady uznané podľa tohto zákona.

K § 93
	Vzhľadom na to, že požiadavka podrobiť sa posúdeniu zdravotnej spôsobilosti na výkon zdravotníckeho povolania sa po dovŕšení 65 rokov veku vzťahuje podľa súčasnej úpravy na užší okruh zdravotníckych pracovníkov, prechodné ustanovenie rieši odlišným spôsobom povinnosť podrobiť sa tomuto posúdeniu u zdravotníckych pracovníkov.

K § 94  
	Prechodné ustanovenia sa vzťahujú na úpravu výkonu pôsobnosti orgánov komôr podľa doterajších predpisov do ustanovenia orgánov komôr podľa tohto zákona.

K § 95
	Vzhľadom na existujúci inštitút registrácie, v rámci ktorého boli povinní zdravotnícki pracovníci v kategórii lekár, zubný lekár, farmaceut, sestra a pôrodná asistentka predložiť komore doklady potrebné na registráciu,  neustanovuje sa povinnosť spojená so zápisom do registra v rovnakom rozsahu pre všetkých zdravotníckych pracovníkov.

K § 96
Vzhľadom na nové členenie jednotlivých druhov zdravotníckych zariadení, na ktoré sa vydávali povolenia podľa doterajších predpisov, upravuje sa, ktoré zdravotnícke zariadenia zodpovedajú jednotlivým druhom zdravotníckych zariadení podľa tohto zákona vzhľadom na potrebu jednoznačného určenia zdravotníckeho zariadenia, resp. jeho druhu po nadobudnutí účinnosti tohto zákona.

K § 97
	Prechodné ustanovenia riešia platnosť povolení vydaných podľa doterajších predpisov, pričom sa zohľadňuje skutočnosť, že vydaniu nového povolenia musí predchádzať vydanie licencie. Preto sa vytvára dostatočný časový priestor nielen pre držiteľov povolení na podanie žiadostí o vydanie licencie a vydanie povolenia, ale aj pre príslušné orgány rozhodujúce o ich vydaní.

K § 98
	Prechodné ustanovenia umožňujú poskytovať zdravotnú starostlivosť taxatívne uvedeným zdravotníckym zariadeniam najdlhšie do 31. decembra 2006, ak získajú povolenie podľa tohto zákona.

K § 99
	Ustanovenia tohto zákona sa primerane vzťahujú aj na štátne zdravotnícke zariadenia a ďalšie taxatívne uvedené zdravotnícke zariadenia. V celom rozsahu pôjde najmä o podmienky na výkon zdravotníckeho povolania a povinnosti ustanovené týmto zákonom, ktoré sú pre ne záväzné.

K § 100
	Preberá sa platná právna úprava, podľa ktorej sa rieši ďalšie vzdelávanie zdravotníckych pracovníkov do získania akreditácie študijného programu v príslušnom špecializačnom odbore alebo certifikačnej príprave, najneskôr však do roku 2010. 
	Upravuje sa aj postup pri osvedčovaní kvalifikácie získanej podľa doterajších predpisov.

K § 101
	Navrhuje sa zrušiť Slovenská komora vysokoškolsky vzdelaných zdravotníckych pracovníkov, Slovenská komora psychológov, Slovenská komora stredných zdravotníckych pracovníkov a Slovenská komora zubných technikov. Súčasne sa navrhuje prechod ich majetku, práv a záväzkov ako aj pracovnoprávnych vzťahov na občianske združenie a upravuje sa postup v prípade, ak  k takémuto prechodu nedôjde.

K § 102
	Navrhuje sa zrušiť zákony a príslušné ustanovenia nariadenia vlády č. 156/2002 Z.z. o odbornej spôsobilosti pracovníkov v zdravotníctve vzhľadom na navrhovanú právnu úpravu.

K čl. II
	V nadväznosti na navrhovanú právnu úpravu sa upresňujú podmienky na vydanie povolenia, ak ide o poskytovanie lekárenskej starostlivosti.

K čl. III
V nadväznosti na navrhovanú právnu úpravu sa upresňujú príslušné ustanovenia živnostenského zákona a dopĺňa sa príloha č. 2 o činnosti, ktoré sa navrhujú za viazané živnosti.

K čl. IV
Navrhuje sa úprava sadzobníka správnych poplatkov vzhľadom na potrebu terminologického ako aj vecného zosúladenia vo vzťahu k navrhovanej právnej úprave. 

K čl. V
Nerovnaký termín nadobudnutia účinnosti súvisí s potrebou vytvorenia dostatočného časového priestoru pre komory, ktoré sa navrhovanou právnou úpravou zrušujú, na prevod majetku, práv a záväzkov, ako aj pracovnoprávnych vzťahov na občianske združenie.
Doložka zlučiteľnosti 
návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ návrhu zákona: Vláda Slovenskej republiky.

2.	Názov návrhu zákona: Návrh zákona o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti, zdravotníckych pracovníkoch, stavovských organizáciách v zdravotníctve a o zmene a doplnení niektorých zákonov 

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	návrh zákona  svojou problematikou je prioritou aproximácie práva podľa
-	čl. 70 Európskej dohody o pridružení (ochrana zdravia a života ľudí, zvierat a rastlín),
-	aktualizovaného znenia Národného programu pre prijatie acquis communautaire; patrí medzi  krátkodobé priority do kapitoly 2 Slobodný pohyb osôb - vzájomné uznávanie profesijných kvalifikácii,
-	Partnerstva pre vstup, v ktorom Slovenská republika prevzala na seba záväzok zosúladiť legislatívu Európskej únie v oblasti voľného pohybu osôb „dokončiť zosúladenie vzájomného uznávania diplomov“,  
-	Bielej knihy - kapitola 18 „vzájomné uznávanie kvalifikácie“,
-	screeningu do kapitoly 2 Slobodný pohyb osôb časť 02.10.40 vzájomné uznávanie odbornej kvalifikácie – zdravotnícke činnosti,
-	Prioritných úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2003 (uznesenie vlády SR č. 1328 z 11. decembra 2002) a
-	Pravidelnej správy Európskej komisie o  pripravenosti Slovenskej republiky  na členstvo v Európskej únii z 9.októbra  2002
b)	Slovenská republika prevzala v negociačnej pozícii ku kapitole 2 – Voľný pohyb osôb záväzok uskutočniť transpozíciu acquis v oblasti vzájomného uznávania kvalifikácií prijatého do konca roka 1999 v termíne do konca roka 2002 a acquis prijatého v roku 2000 až do súčasnosti v termínoch platných pre členské štáty EÚ, resp. so špecifikovaním termínov podľa uznesení vlády SR č. 962/2001, 780/2001 a 1232/2002. Z negociačnej pozície taktiež vyplýva záväzok SR sfunkčniť  inštitucionálnu infraštruktúru potrebnú pre výkon a uplatňovanie acquis v oblasti slobodného pohybu osôb  a záväzok pripravenosti SR riešiť problém vzájomného uznávania odborných kvalifikácii občanov tretích krajín  v súlade s praxou v EÚ do dňa vstupu SR do EÚ.

4.	Problematika  návrhu zákona:
a)  je upravená v primárnom práve v čl. 6 ods. 2, v čl. 39, 43, 48 a  v čl. 149 ods. 2 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v znení z Nice a v návrhu prístupovej zmluvy Slovenskej republiky k Európskej únii .
b) je upravená v sekundárnom práve v:
-	Dohoda o Európskom hospodárskom priestore
-	Smernici rady 77/452/EHS z 27. júna 1977, týkajúca sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dôkazov o formálnej kvalifikácii zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, vrátane opatrení na uľahčenie efektívneho vykonávania tohto práva a slobody poskytovať služby
-	Smernici rady 77/453/EHS z 27. júna 1977 o koordinácii zákonov, iných predpisov alebo administratívnych opatrení, týkajúcich sa činností zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť
-	Smernici rady 78/686/EHS z 25. júla 1978 o vzájomnom uznávaní diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách zubných lekárov, vrátane opatrení na umožnenie efektívneho uplatňovania práva na etablovanie a slobodu poskytovať služby
-	Smernici rady 78/687/EHS z 25. júla 1978, týkajúca sa koordinácie zákonov, iných predpisov alebo administratívnych opatrení, týkajúcich sa činností zubných lekárov
-	Smernici rady 80/154/EHS z 21. januára 1980 o vzájomnom uznávaní diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách v pôrodníctve, vrátane opatrení na umožnenie efektívneho uplatňovania práva na etablovanie a slobodu poskytovania služieb
-	Smernici rady 80/155/EHS z 21. januára 1980 o koordinácii zákonov, iných predpisov alebo administratívnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie činnosti pôrodných asistentiek 
-	Smernici rady 80/1273/EHS z 22. decembra 1980, ktorou sa mení a dopĺňa, v dôsledku pristúpenia Grécka, smernicu 80/154/EHS, týkajúcu sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách v pôrodníctve, vrátane opatrení na uľahčenie účinného uplatňovania práva na etablovanie a slobodu poskytovať služby
-	Smernici rady 81/1057/EHS zo 14. decembra 1981 dopĺňajúca 75/362/EHS, 77/452/EHS a 78/1026/EHS týkajúce sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách lekárov, sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov a veterinárnych lekárov, vzhľadom na nadobudnuté práva
-	Smernici rady 85/432/EHS zo 16. septembra 1985 týkajúca sa koordinácie zákonov, iných predpisov alebo administratívnych  opatrení vo vzťahu k určitým činnostiam v oblasti farmácie
-	Smernici rady 85/433/EHS zo 16. septembra 1985 týkajúca sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách vo farmácii, vrátane opatrení na uľahčenie účinného uplatňovania práva na etablovanie  vo vzťahu k určitým činnostiam v oblasti farmácie
-	Smernici rady 85/584/EHS z 20. decembra 1985, ktorou sa mení a dopĺňa v dôsledku pristúpenia Španielska a Portugalska smernica 85/433/EEC týkajúca sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách vo farmácii, vrátane opatrení na uľahčenie účinného uplatňovania práva na etablovanie  vo vzťahu k určitým činnostiam v oblasti farmácie 
-	Smernici rady 89/594/EHS z 30. októbra 1989, ktorou sa menia dopĺňajú smernice 75/362/EHS, 77/452/EHS, 78/686/EHS, 78/1026/EHS a 80/154/EHS týkajúce sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách lekárov, sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodných asistentiek spolu so smernicami 75/363/ES, 78/1027/EHS a 80/155/EHS  týkajúcimi sa koordinácie zákonov, iných predpisov alebo administratívnych opatrení vo vzťahu k činnostiam lekárov, veterinárnych lekárov a pôrodných asistentiek 
-	Smernici rady 89/595/EHS z 10. októbra 1989, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/452/EHS týkajúca sa vzájomného uznávania diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, vrátane opatrení na uľahčenie účinného uplatňovania práva na etablovanie a slobodu poskytovať služby, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/453/EHS týkajúca sa koordinácie zákonov, iných predpisov a administratívnych opatrení vo vzťahu k určitým činnostiam zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť
-	Smernici rady 90/658/EHS zo 4. decembra 1990, ktorá mení a dopĺňa niektoré smernice o uznávaní odborných kvalifikácií v dôsledku zjednotenia Nemecka
-	Smernici rady 93/16/EHS z 5. apríla 1993 umožňujúca slobodný pohyb lekárov a vzájomné uznávanie ich diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách
-	Smernici Európskeho parlamentu a rady  97/50/ES zo 6. októbra 1997, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 93/16/EHS uľahčujúca slobodný pohyb lekárov a vzájomné uznávanie ich diplomov, certifikátov a iných  dokladov o  formálnych kvalifikáciách
-	Smernici komisie 98/21/ES z 8. apríla 1998, ktorou sa mení a dopĺňa Smernica rady 93/16/EHS umožňujúca slobodný pohyb lekárov a vzájomné uznávanie ich diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách. 
-	Smernici komisie  98/63/ES z 3. septembra 1998 ktorou sa mení a dopĺňa Smernica rady 93/16/EHS uľahčujúca slobodný pohyb lekárov a vzájomné uznávanie ich diplomov, certifikátov a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách.
-	Smernici komisie 99/46/ES z 21. mája 1999, ktorá mení a dopĺňa smernicu 93/16/EHS uľahčujúcu slobodný pohyb lekárov a vzájomné uznávanie ich diplomov, certifikátov a ďalších dokumentov o formálnych kvalifikáciách
-	Smernici 2001/19/ES Európskeho parlamentu a rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o všeobecnom systéme  uznávania odborných kvalifikácií a smernice rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 84/432/EHS, 85/433/EHS, a 93/16/EHS týkajúce sa povolaní zdravotná sestra zodpovedná za všeobecnú starostlivosť, zubný lekár, veterinárny lekár, pôrodná asistentka, architekt, farmaceut a lekár

Smernice Európskej únie, upravujú podmienky, za ktorých je členský štát Európskej únie povinný automaticky uznať doklad o vzdelaní osobe, ktorá prichádza alebo pochádza z členského štátu Európskej únie, ak ide o výkon regulovaného zdravotníckeho povolania. Vzájomné uznávanie odbornej kvalifikácie je nevyhnutné pre plné zabezpečenie slobodného pohybu osôb - jednej zo základných slobôd, na ktorých je postavené fungovanie Európskej únie. Uvedené smernice takisto upravujú podmienky na efektívne uplatňovanie práva vykonávať zdravotnícke povolanie na území ktoréhokoľvek členského štátu Európskej únie a zároveň stanovujú požiadavky na získanie odbornej spôsobilosti na výkon regulovaných zdravotníckych povolaní. 
Preklad uvedených smerníc existuje a nachádza sa v Centrálnej prekladateľskej jednotke Úradu vlády Slovenskej republiky (ďalej len „CPJ“). Preklad prešiel revíziou  CPJ.

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie  : 
Návrh zákona je úplne kompatibilný s odporúčaniami príslušnej kapitoly v Bielej knihe Komisie Európskeho spoločenstva. 

6.	Gestor: Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky
V zmysle uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 962 z 10. októbra 2001 je gestorom zodpovedným za transpozíciu smernice č. 19/2001/ES Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky (spolupracujúce rezorty MŠ SR, MDPT SR, MŽP SR, MF SR, MV SR, MP SR a MH SR).

7.	Účasť expertov pri príprave návrhu zákona: nebola