KONCEPCIA STABIZÁCIE SÚDNICTVA
 NA SLOVENSKU

Úvodná časť:

Postavenie a úlohy súdnictva v štáte a spoločnosti sa dynamicky menia. Mení sa postavenie súdov medzi štátnymi orgánmi, ale aj ich vzťah k spoločnosti a naopak.
Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky aplikuje pri výkone svojej pôsobnosti  princípy a z nich vyplývajúcu koncepciu, ktoré boli definované na začiatku volebného obdobia. 

Z tradičnej koncepcie deľby moci v štáte zostáva už len základný dôvod a zmysel rozdelenia moci, a to zabránenie tomu, aby sa štátna moc nekontrolovateľne skoncentrovala do rúk despotu, či jedného štátneho orgánu. Mechanizmy zabezpečujúce faktické rozdelenie moci medzi viaceré subjekty (štátne orgány) sa od prvopočiatočnej teórie deľby moci (J. Locke, Ch. L. Montesquieu) dotvorenej o systém bŕzd a protiváh ("otcovia" Ústavy USA) postupne zmenili v závislosti od reálnych potrieb spoločnosti i politiky.

V súčasnosti dochádza k diverzifikácii moci (typický znak tzv. postmodernizmu) a jednoduchá schéma rozdelenia štátnych orgánov na základe rozdelenia druhu činnosti, ktorú vykonávajú na zákonodarné, výkonné a súdne je už v ústavnej praxi väčšiny demokratických štátoch prežitá. Naopak vytvárajú sa nové koncepcie veľa krát veľmi spontánne a tak dnes ústavný systém každého štátu predstavuje originálny novotvar vytvorený na základe tradícií, pragmatických politických potrieb i rešpektovania určitých civilizačných tendencií. To má za následok absenciu reálneho modelu, či vzoru pre vytvorenie optimálnej deľby moci v štáte.

V každom štáte sa však vytvárajú na jednej strane štátne orgány, ktorých vzájomné   vzťahy   sú   určujúce  pre formu  vlády  konkrétneho  štátu.   Ide o orgány 

verejno-politickej moci (parlament, prezident, vláda), ktoré z hľadiska pôvodu ich legitimity i legality ich vzájomných vzťahov sú formované do podoby parlamentných či prezidentských, prípadne semiprezidentských foriem vlády. Na druhej strane vzniká okolo pôvodných orgánov súdnej moci systém orgánov ochrany práva. Z hľadiska druhu ich činností k nim možno zaradiť kontrolné orgány (napr. prokuratúra, ombudsman, Najvyšší kontrolný úrad), rozhodovacie orgány (najmä ústavné a všeobecné súdnictvo) a orgány vymožiteľnosti práva (napr. vykonávacie, exekučné orgány, ale aj orgány právnych služieb a právnej pomoci).

Táto objektívna tendencia má potom bezprostredný vplyv aj na súdnictvo, ktoré na prvej úrovni si vymedzuje postavenie v rámci rozhodovacích orgánov ochrany práva (napr. vzťah ústavného a všeobecného súdnictva využitie mimosúdnych rozhodovacích orgánov), na druhej úrovni v rámci orgánov ochrany práva (napr. vzťah prokuratúry a súdov, súdov a exekútorov, či súdov a notárov alebo advokátov) a na tretej úrovni vo vzťahu k orgánom verejnopolitickej  moci (napr. správne súdnictvo, ústavné súdnictvo). Napokon je tu celkom osobitný vzťah všeobecného súdnictva k spoločnosti a potrebám jej občanov. Pritom tu nejde len o jednosmerný vzťah, ktorý by dostával súdy len do polohy ochrancov práv občanov, ale žiaľ stále viac aj do polohy súdov ako potencionálnych porušovateľov ústavných práv občanov (napr. ústavného práva na bezprieťahové súdne konanie).

Všetky tieto faktory vplývajú na postavenie a úlohy všeobecných súdov. Ak budeme vychádzať z Ústavou Slovenskej republiky rešpektovanej terminológie, tak  základným problémom súdnictva zostáva jeho vymedzenie ako súčasti súdnej moci. Aby bolo možné o súdnictve hovoriť ako o súdnej moci (ide však len o úzke chápanie vymedzenia vzťahov medzi súdnictvom a orgánmi verejnopolitickej moci) musí sa oprieť o štyri základné piliere, a to o adekvátnu
•	súdnu právomoc,
•	sudcovskú tvorbu práva,
•	sudcovskú nezávislosť a 
•	sudcovskú samosprávu.

Adekvátna súdna právomoc je spojená s "vyslovením dôvery" súdnictvu a zároveň je veľkým bremenom zodpovednosti sudcov. Okrem klasických foriem súdnictva ako je trestné a celý rozsah súkromnoprávneho, tak je dôležitá najmä šírka a obsah tzv. verejnoprávneho súdnictva. Tu ide o niektoré formy ústavného súdnictva (napr. volebné, či politické), ale najmä o správne súdnictvo. Vyjadreniu vecnej príslušnosti správneho súdnictva generálnou klauzulou ako je tomu u nás musí zodpovedať aj šírka právomoci, ktorá by mala postupne naberať európsky štandard. Správne súdnictvo je navyše veľmi dôležité vo vzťahu súdnej a výkonnej moci, pretože dáva súdnictvu možnosť, aby výkonnú moc usmerňovala v duchu princípu legality.

Všeobecné súdnictvo však nie je bez vplyvu ani na zákonodarnú moc, pretože ako jeden zo subjektov, ktorý je oprávnený dávať podnety na Ústavný súd SR môže pri prerokovávaní konkrétneho prípadu odhaliť protiústavnosť právneho predpisu, prerušiť súdne konanie a iniciovať abstraktnú kontrolu ústavnosti. Ide tu o určité prepojenie medzi konkrétnou a abstraktnou kontrolou ústavnosti ako silnej brzdy voči zákonodarnej moci, ktorej sa obmedzuje právomoc vydávať protiústavné zákony.

V súvislosti so zákonodarnou mocou však všeobecné súdnictvo aj v krajinách kontinentálneho právneho systému stále viac zasahuje bezprostredne do tvorby práva. Sudcovská tvorba práva  vďaka medzerovitosti a nevyhnutnej všeobecnosti zákonov a iných právnych predpisov získala už v minulom storočí svoju právnokreatívnu hodnotu (vytvorenie práva v konkrétnom prípade). Po vzore nadštátneho európskeho súdnictva (záväzný systém precedensov napr. Európskeho súdu na ochranu ľudských práv) a ústavného súdnictva postupne získava aj právnonormatívnu hodnotu (súdne rozhodnutie sa stáva záväzným pre súdy pri prejednávaní podobného prípadu v budúcnosti). Sudcovská tvorba práva je na jednej strane veľmi silným mocenským nástrojom v rukách súdnictva a na druhej strane je aj zárukou právnej istoty a dôveryhodnosti súdov. Nič tak neznižuje dôveru v spravodlivosť (chápaní ako rovnosť) ako, keď na totožné skutky rôzne súdy vydávajú právne rozdielne rozhodnutia. V tejto oblasti Slovenská republika má ešte veľké resty, čo nie je ani tak vina orgánov verejnopolitickej moci ako samotných súdov, pretože súdny precedens sa môže stať súčasťou právneho poriadku aj na základe ústavnej obyčaje.

Extenzívny rast sudcovskej právomoci musí byť objektívne spojený s posilnením záruk sudcovskej nezávislosti. Záruky sudcovskej nezávislosti možno rozdeliť na osobné, procesné a inštitucionálne. Kým procesné boli upravené v novelách súdnych poriadkov už na začiatku 90-ych rokov, tak personálne boli dotvorené do podoby európskeho štandardu prijatím zákona č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Inštitucionálne záruky sú spojené s celkovým ústavný postavením súdnictva a ich posilnenie si vyžaduje ústavné zmeny, ktoré nanovo definujú vzájomné vzťahy medzi súdnictvom a inými orgánmi výkonu štátnej moci.

Zvýšenie právomocí súdnictva voči orgánom zákonodarnej a výkonnej moci musí odrážať v krehkom mechanizme deľby moci aj spätnú väzbu orgánov verejnopolitickej moci voči súdnictvu. Stále viac sa v európskych krajinách rozširuje románsky model vytvorenia orgánov sudcovskej legitimity. Ide o tzv. najvyššie sudcovské rady, ktoré sú orgánom dávajúcim súdnictvu legitimitu. Tieto kreujú sudcov, strážia záruky ich nezávislosti, ale zároveň ich berú aj na zodpovednosť. Pre tieto osobitné ústavné orgány je typické, že v nich majú zastúpenie aj sudcovia. Po druhej svetovej vojne, kedy začali tieto orgány vznikať, mali celkom pochopiteľne v nich početnú prevahu sudcovia, ale badateľnou tendenciou sa v posledných rokoch stáva určité vyrovnávanie zastúpenia sudcov a reprezentantov iných  zložiek participujúcich na výkone štátnej moci. Plne to odráža nárast právomoci súdnictva voči orgánom verejnopolitickej moci, aby nedošlo k porušeniu deľby moci.

V súvislosti s výkonom štátnej správy súdov sa najmä v germánskych krajinách objavujú rôzne modely sudcovskej samosprávy. Na rozdiel od doteraz spomínaných najvyšších sudcovských rád, ktoré nie sú orgánmi sudcovskej samosprávy (nemôžu nimi byť už len z dôvodu ich zloženia) ale orgánom sudcovskej legitimity predstavujú tieto formu prechodu právomocí výkonnej moci na súdnu. V krajinách, ktoré sa rozhodli vytvoriť popri sebe orgány sudcovskej legitimity (v románskych krajinách spravidla tento orgán vykonáva aj časť správy súdov a tento model prevzali napríklad aj v Maďarsku, či Poľsku) a zároveň orgány sudcovskej samosprávy bude veľmi dôležité udržanie rovnováhy medzi orgánmi výkonu štátnej moci najmä čo sa týka rozsahu participácie orgánov sudcovskej samosprávy na výkone štátnej správy súdov (nie sudcov).

Zefektívnenie výkonu súdnictva 

V oblasti civilného súdnictva

I.	zrýchliť a zefektívniť civilné súdne konanie prostredníctvom novely Občianskeho súdneho poriadku, odstrániť prekážky postupu konania, ktoré vyplývajú z postavenia právnických osôb a napokon vyriešenia niektorých problémov, ktoré definovala právna (súdna) prax, potvrdenie všeobecnej prvostupňovej príslušnosti okresných súdov, odbremeniť krajských súdov od prvostupňovej rozhodovacej činnosti a presunutie pôsobenia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z odvolacej oblasti do sféry zjednocovania výkladu právneho poriadku Slovenskej republiky
II.	posilniť zásadu kontradiktórnosti - povinnosť účastníkov tvrdiť skutočnosti nebola dôsledne spojená s ich povinnosťou označiť dôkazy na svoje tvrdenia, zodpovednosť za výsledok dôkazného konania tak v skutočnosti niesol súd, a to aj za situácie, kedy účastníci boli nečinní, povinnosť niečo tvrdiť a preukazovať svoje tvrdenia v sporovom konaní pred súdom, ktoré sa začína na návrh účastníka konania, je neodňateľná účastníkovi konania a súd ju nemôže zastúpiť
III.	zaviesť systém neúplnej apelácie - odvolací súd zostane naďalej súdom apelačným (t.j. súdom, ktorý nie je viazaný skutkovými zisteniami a skutkovými závermi súdu prvého stupňa a ktorý môže vykonať dokazovanie k zisteniu skutkového stavu), nesmie však pritom zásadne - na  rozdiel od systému úplnej apelácie - prihliadať ku skutočnostiam a dôkazom, ktoré neboli uplatnené pred súdom prvého stupňa

  Doterajšia koncepcia  dokazovania v Občianskom súdnom poriadku stojí na všeobecne platnej zásade materiálnej pravdy, ktorá sa naplňovala predovšetkým prostredníctvom povinnosti súdu zistiť čo najúplnejšie skutočný stav veci. Povinnosť účastníkov tvrdiť skutočnosti nebola dôsledne spojená s ich povinnosťou označiť dôkazy na svoje tvrdenia. Zodpovednosť za výsledok dôkazného konania tak v skutočnosti niesol súd, a to aj za situácie, kedy účastníci boli nečinní. Okrem toho úprava nerozlišovala z hľadiska zásad dokazovania sporové a nesporové konanie a uplatňovala zásadu materiálnej pravdy v jej deformovanom poňatí, v spojení so zásadou vyšetrovacou, v oboch druhoch konaní.
            Sporové konanie je ovládané zásadou prejednacou, ktorá je tradične chápaná tak, že tvrdiť skutočnosti a navrhovať pre ne dôkazy je zásadne vecou účastníkov konania. Úprava vychádza z toho, že iniciatíva pri zhromažďovaní dôkazov leží zásadne na účastníkoch a ukladá im označiť dôkazy na preukázanie svojich tvrdení. Účastník má teda povinnosť tvrdenia a povinnosť dôkaznú.
	Účastník, ktorý neoznačil dôkazy potrebné k preukázaniu svojich tvrdení, nesie nepriaznivé následky v podobe takého rozhodnutia súdu, ktoré bude vychádzať zo skutkového stavu zisteného na základe ostatných vykonaných dôkazov. V prípade, ak účastníci konania dôkazy na svoje tvrdenia neoznačujú, nemôže v sporovom konaní ich nečinnosť nahrádzať svojou činnosťou súd, lebo súd nie je a nemôže byť nositeľom dôkazného bremena. Jeho nositeľom je iba účastník konania.
Povinnosť niečo tvrdiť a preukazovať svoje tvrdenia v sporovom konaní pred súdom, ktoré sa začína na návrh účastníka konania, je neodňateľná účastníkovi konania a súd ju nemôže zastúpiť.
Pre oblasť sporového konania, ktoré je ovládané zásadou dispozičnou a prejednacou, novela zákona počíta s tým, že skutkové zistenia súdu môžu mať svoj pôvod v nesporových tvrdeniach účastníkov, ktorí tým prejavujú vôľu obmedziť dokazovanie len na tie skutočnosti, ktoré zostávajú medzi nimi spornými. Navrhovaná úprava tu vytvára fikciu, podľa   ktorej   skutočnosti, ktoré  nie  sú   medzi   účastníkmi  sporné, sa považujú za nesporné a umožňuje, aby ich súd zahrnul do svojich skutkových zistení, z ktorých pri rozhodnutí vo veci vychádza. Táto fikcia sa uplatňuje však len v prípade, ak účastník, ktorý bol riadne poučený v zmysle príslušných ustanovení Občianskeho súdneho poriadku, vie o svojich procesných povinnostiach a je napriek tomu nečinný (§ 5, § 119a Občianskeho súdneho poriadku a pod.). 
Zásady civilného procesu pre zlepšenie fungovania justície ( Rada Európy, Štrasburg 1984 ) dávajú dostatok podkladov pre prijatie navrhovanej úpravy.
Zásada 3 ( Zásady civilného procesu pre zlepšenie fungovania justície  Rada Európy, Štrasburg 1984 ) dáva sudcovi možnosť aktívne pôsobiť, najmä v prípravnom konaní, a žiadať od procesných strán objasnenie vecí pre zabezpečenie rýchleho priebehu procesu .Nie je v rozpore  so zásadami ak bude iniciatívne zisťovať skutkový stav vo veciach uvedených v ust. § 120 ods. 2, kde predmet konania nie je v dispozícii procesných strán.
Zo zásady 5 vyplýva jednoznačne, že až na zákonom stanovené výnimky by návrhy procesných strán, obrana ,námietky a v zásade aj dôkazné prostriedky mali byť uplatnené čo najskôr na začiatku konania, v každom prípade pred ukončením prípravy pojednávania

IV.	zabezpečiť  zachovanie zásady zákonného  sudcu - ak sudca, o ktorého vylúčenie ide, s tým vysloví písomný súhlas, predseda súdu pridelí vec inému sudcovi, vec sa nepredkladá na rozhodovanie nadriadenému súdu  a prejedná a rozhodne ju iný sudca
V.	prijať nový zákon o rozhodcovskom konaní – má zabezpečiť odbremenenie všeobecných súdov od riešenia sporov, ktoré je možné k spokojnosti oboch strán vyriešiť mimosúdne, avšak bez toho, aby sa neprimerane zasahovalo do autonómie strán alebo rozhodovacieho procesu rozhodcovského súdu
VI.	podstatne rozšíriť rozsah arbitrovateľných vecí, predovšetkým umožnením podriadiť rozhodcovskému konaniu aj občianskoprávne spory s určitými, taxatívne vymedzenými výnimkami, účastníkom sa umožní zvoliť si, či určitý spor budú riešiť pred súdom alebo pred rozhodcami, súdy nebudú zaťažované spormi, ktoré budú riešiť rozhodcovské orgány, zvýši sa príťažlivosť arbitráže pre jej neformálnosť, finančnú výhodnosť a rýchlosť
VII.	zúžiť rozsah dôvodov, pre ktoré bude možné podať žalobu na súd a dosiahnuť zrušenie rozhodcovského nálezu v konaní pred súdom - rozhodcovský nález bude podliehať preskúmaniu zo strany súdu iba v úzkych a presne definovaných prípadoch, strany sporu získajú istotu, že rozhodcovský nález je konečný a záväzný
VIII.	dokončiť projekt „Zefektívnenie prístupu k súdnictvu“, výsledkom, ktorého bude  zavedenie alternatívneho, teda mimosúdneho riešenia sporov, najmä oblasť pomocou mediácie, súčasťou ktorého je analýza právneho stavu spojená s právnou komparatistikou za účelom vypracovania zákona zahrňujúceho mediáciu
IX.	upraviť zánik nájmu bytu v Občianskom zákonníku - výrazne znížiť zaťaženie súdov podaniami na povolenie zániku nájmu bytu, prenajímateľ bude môcť vypovedať nájom bytu bez privolenia súdu žalobu o neplatnosť výpovede – nájomca bude musieť na súde preukázať, že výpoveď nebola daná v súlade so zákonom
X.	dobudovanie Obchodného registra - vzájomné presieťovanie registrových súdov, vybudovanie centrálneho Obchodného registra, zavedenie Zbierky listín ako verejne prístupnej zbierky listín spoločností zapísaných do Obchodného registra 
XI.	príprava nového konkurzného zákona, ktorý sa z hľadiska procesnej a hmotnoprávnej úpravy má byť efektívnejším a účelnejším tak pre účastníkov konania, ako aj pre postup súdov v konaní.

Na základe novely Ústavy SR, ktorú Národná rada SR schválila 23. februára 2001 Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky vypracuje návrh zákona o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení zákona č.385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich, návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon NR SR č. 1/1993 Z. z. o Zbierke zákonov v znení zákona č. 44/1998 Z. z., návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon NR SR č. 38/1993 Z. z. o organizácii Ústavného súdu SR, o konaní pred ním a postavení jeho sudcov v znení neskorších predpisov a návrh zákona  o vyšších súdnych úradníkoch a justičných čakateľoch.   

 V oblasti trestného súdnictva 

I.	odstránenie prieťahov v trestnom konaní – novely Trestného poriadku (zákon č. 173/2000 Z.z., zákon č. 366/2000 Z.z.) – nová úprava námietok zaujatosti, inštitút náhradného obhajcu
II.	koncepčná zmena trestného procesu – legislatívny zámer Trestného zákona  a Trestného poriadku schválený vládou SR 31. mája 2000 – najmä zvýšenie kontradiktórnosti trestného konania, zavedenie nových alternatívnych spôsobov riešenia sporov, špecializácia senátov na určitú agendu, určenie okresného súdu ako súdu prvého stupňa vo všetkých trestných veciach.

K procesu stabilizácie súdnictva v trestnej oblasti prispieva nová právna úprava niektorých inštitútov trestného práva procesného, prostredníctvom ktorej dochádza k obmedzeniu prieťahov v trestnom konaní, a tým k jeho skráteniu. Táto nová právna úprava je obsiahnutá v posledných dvoch novelách Trestného poriadku. 
	Zákonom č. 173/2000 Z.z. došlo k novej úprave rozhodovania o námietkach zaujatosti v trestnom konaní, keďže prax orgánov činných v trestnom konaní ukazovala, že absolútna väčšina námietok zaujatosti najmä voči sudcom, je vznášaná účelovo s cieľom neúmerne predĺžiť trestné stíhanie a trestné konanie a oslabiť možné dôkazy. Táto prax obžalovaných nachádzala oporu v dovtedajšom znení Trestného poriadku, podľa ktorého o akejkoľvek námietke zaujatosti voči sudcovi alebo senátu musel rozhodovať nadriadený súd. Po prijatí novely došlo k tej zmene, že o námietke zaujatosti, ktorú podá niektorá zo strán, rozhoduje ten samosudca alebo senát, ktorého sa dôvody námietky dotýkajú. 
	Druhý inštitút, ktorý bol predmetom úpravy novely Trestného poriadku č. 173/2000 Z.z., prispel k väčšej transparentnosti trestného konania. Umožnilo sa preskúmavanie rozhodnutí súdu prvého stupňa nadriadeným súdom v otázkach väzby v prípadoch, keď sudca okresného súdu v prípravnom konaní neakceptuje návrh prokurátora na vzatie obvineného do väzby.
  	Zákonom č. 366/2000 Z.z. došlo k doplneniu Trestného poriadku o nový inštitút náhradného obhajcu. Cieľom tohto nového inštitútu je ďalej obmedziť možnosť konania obštrukcií zo strany obvinených tak, aby nedochádzalo k účelovému predlžovaniu trestného konania. Náhradný obhajca, ktorého môže súd ustanoviť aj popri zvolenom alebo ustanovenom obhajcovi, bude poskytovať obvinenému obhajobu v prípadoch, ak by obvinený, prípadne jeho zvolený obhajca uskutočňovali účelové obštrukcie. Tým sa zabraňuje nutnosti prerušovania hlavného pojednávania, resp. verejného zasadnutia, a teda predlžovania konania pred súdom. 

	Toto boli čiastkové legislatívne zmeny, ktoré majú prispieť k zrýchleniu a zefektívneniu trestného  konania pred súdmi. K ucelenej a systémovej zmene, ktorá prispeje aj k celkovej stabilizácii trestného súdnictva, je prijatie nových trestných kódexov. 
Vláda Slovenskej republiky 31. mája 2000 uznesením č. 385 schválila návrh legislatívneho zámeru Trestného zákona a Trestného poriadku, ktorý je záväzným podkladom pre vypracovanie ich paragrafovaného znenia. Predloženie nového Trestného zákona a Trestného poriadku na rokovanie vlády SR sa má uskutočniť do konca tohto roku.
	K najdôležitejším zmenám, ktoré budú obsahovať nové trestné kódexy patrí:
a/ v Trestnom zákone
- upustenie od materiálneho ponímania trestného činu, 
- zavedenie bipartície trestných činov (prečiny a zločiny),
- zavedenie nových druhov trestov, všeobecne prospešné práce, probácia, domáce väzenie, trest opustenia domácnosti,
- zavedenie trestnej zodpovednosti právnických osôb,
- zníženie trestnej zodpovednosti z 15 rokov na 14 rokov veku.
	Taktiež bude potrebné systémové riešenie súdnictva týkajúceho sa mladistvých. V tejto otázke bude v rámci Trestného zákona  a Trestného poriadku špecifická úprava hmotnoprávnych  a procesnoprávnych ustanovení. Inštitucionálne bude táto problematika zabezpečená vytvorením trestného súdnictva nad mládežou prostredníctvom špecializovaných senátov všeobecných súdov.
b/ v Trestnom poriadku 
- zvýšenie kontradiktórnosti konania,
- zavedenie nových alternatívnych spôsobov riešenia sporov,
- modifikácia zásady legality  zásadou oportunity,
- určenie okresného súdu ako súdu prvého stupňa vo všetkých trestných veciach,
- zriadenie inštitútu sudcu pre prípravné konanie.
	V prípade Trestného poriadku je hlavnou prioritou rekodifikácie zmena súčasného trestného procesu, ktorý je veľmi komplikovaný a ťažkopádny, procesne rovnako rigorózny bez ohľadu na to, či ide o trestné stíhanie jednoduchého prípadu alebo skutkovo obsiahleho a zložitého prípadu. Okrem toho Trestný poriadok v dostatočnej miere nezabezpečuje rešpektovanie základných ľudských práv a slobôd v trestnom konaní a umožňuje zdĺhavé a málo efektívne konanie. Tieto negatívne prvky súčasného trestného procesu sú dôsledkom najmä toho, že spravidla všetky dôkazy sú zadovažované a vykonávané procesne predpísaným a náročným spôsobom už  prípravnom konaní a súdne hlavné pojednávanie podstatne znamená iba ich opakovanie, a teda znehodnotenie dôkazu značným časovým odstupom od spáchania činu.
	Z týchto dôvodov je nevyhnutné podstatne obmedziť vplyv trestného spisu z prípravného konania na konanie súdne. Ťažisko konania bude musieť spočívať v prerokovaní veci pred súdom. K posilneniu kontradiktórnosti trestného konania bude nevyhnutné zaviesť aj tzv. odklony umožňujúce vybavenie veci v predsúdnom konaní alebo vybavenie veci súdom mimo procesne náročného hlavného pojednávania. Takýmito novými inštitútmi, okrem už teraz existujúceho trestného rozkazu a podmienečného zastavenia trestného stíhania,  bude zmierenie poškodeného a páchateľa a konanie o dohode.
	V novele Ústavy SR, ktorú Národná rada SR schválila 23. februára 2001 došlo k dvom vecným zmenám, ktoré bude treba upraviť novelou Trestného poriadku, a to predĺženie lehôt zadržania obvineného a vypustenia práva prezidenta nariadiť, aby sa trestné konanie nezačínalo, alebo aby sa v ňom nepokračovalo.
Zmeny boli zapracované do novely Trestného poriadku, ktorá bola predložená na rokovanie Legislatívnej rady vlády SR 5.3.2001 (ako dodatok k novele Trestného zákona, ktorá bola už predložená 26.1.2001).
	Na základe novelizácie Ústavy SR  sa navrhuje vypustiť ustanovenie § 11   ods. 1 písm. a/ Trestného poriadku, keďže podľa ústavnej zmeny sa doterajší čl. 102 ods. 1 písm. i/ upravil tak, že prezident SR „odpúšťa a zmierňuje tresty uložené súdmi v trestnom konaní a zahládza odsúdenie formou individuálnej milosti alebo amnestie“, t.j. bola vypustená možnosť prezidenta nariadiť, aby sa „trestné konanie nezačínalo, alebo aby sa v ňom nepokračovalo“ (abolícia).
	Druhou zmenou, ktorú obsahuje novelizácia Trestného poriadku je zmena lehôt určených pre dĺžku zadržania obvineného, keďže podľa novely Ústavy SR sa mení 24 hodinová lehota, počas ktorej musí byť zadržaná osoba odovzdaná súdu na 48 hodinovú lehotu. Taktiež sa mení lehota určená pre sudcu na rozhodnutie o väzbe, a to z 24 hodín na 48 hodín  a pri obzvlášť závažných trestných činoch na 72 hodín. Nedotknutá zostala lehota 24 hodín len v prípade odovzdania zatknutej osoby súdu, ak bola zatknutá na písomný príkaz sudcu, keďže táto lehota zostala nedotknutá aj v Ústave SR

Inštitucionálno-organizačné zmeny

I.	zlepšiť mzdové zabezpečenie administratívneho aparátu súdov a v náväznosti na tzv. sudcovský kódex aj materiálne a sociálne zabezpečenie sudcov, kódex zároveň zavádza sudcovské rady ako samosprávne orgány so širšími právomocami, ktoré sa budú musieť aktívne podieľať na organizácii práce súdov a hodnotení práce sudcov, podrobne sa upravuje status sudcov, vrátane ich majetkových a sociálnych pomerov a účinná disciplinárna zodpovednosť sudcov

	Na zvýšenie funkčnosti súdnictva je nevyhnutné zabezpečiť adekvátne finančné ohodnotenie práce tiež administratívneho aparátu. Primerané mzdové zabezpečenie by v konečnom dôsledku znamenalo zvýšenie stabilizácie a odbornej úrovne, čo sa následne prejaví v zrýchlení súdnych konaní.
	Za jedno z opatrení na dosiahnutie uvedeného považuje Ministerstvo spravodlivosti SR aj prijatie zákona o štátnej službe, v ktorom vidí zlepšenie mzdového a sociálneho zabezpečenia aparátu súdov (v zmysle návrhu zákona predovšetkým aparátu vo výkone).
	Materiálne a sociálne zabezpečenie sudcov vrátane ich statusu a majetkových pomerov, ako i otázky disciplinárnej zodpovednosti sú upravené v zákone č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
	Zlepšenie materiálneho a technického zabezpečenia súdov, najmä vybavenie počítačovou technikou je nevyhnutné pre zlepšenie administratívnej práce na súdoch a urýchlenie komunikácie v rámci súdnej sústavy.
	Uvedené si však vyžaduje adekvátne finančné prostriedky pre súdy určené v štátnom rozpočte.	Takto pridelené prostriedky sa spoločnosti vrátia vo forme zvýšenia efektívnosti činnosti súdov.
	Zvýšenie právomoci sudcovských rád ako samosprávnych orgánov, je determinované konštituovaním vrcholného orgánu samosprávy súdov – Súdnej rady, ktorej postavenie má byť zakotvené v Ústave Slovenskej republiky. Konkrétna úprava právomoci samosprávnych orgánov má byť obsiahnutá v osobitnom zákone o organizácii súdov.

II.	administratívne vybudovanie Obchodného registra – personálne zabezpečenie administratívy, technické dobudovanie registrových súdov, priestory na styk s verejnosťou za účelom vydávania kópií zo Zbierky listín
III.	v nadväznosti na zmenu Ústavy zavedenie inštitútu vyšších súdnych úradnikov, na zefektívnenie a spriechodnenie súdneho konania, prenesenie menej kvalifikovanej agendy zo sudcov na vyšších súdnych úradnikov
IV.	grant Svetovej banky na zabezpečenie vybavenia konkurzných súdov potrebným softwarom a hardwarom
V.	zavádzanie nového systému  vzdelávania sudcov,  ktorý možno riadiť aj z jedného centra, zabezpečenie odbornej literatúry pre sudcov
VI.	projekt „Súdny manažment“ - zavádza nové pracovné postupy do štruktúr súdov, ktoré optimalizuje a potvrdil ich na pilotnej prevádzke na okresnom súde v Banskej Bystrici, detailne sa rozobral pohyb spisu v rôznych druhoch konania a možnosti prerozdelenia úloh v rámci kompetencií sudcu a odborného administratívneho aparátu súdu
VII.	v rámci projektu „Súdny manažment“ vyvinutá  aplikácia „Podateľňa - registre" úspešne rieši náhodné prideľovanie spisu senátom, resp. sudcom bez možnosti zásahu ľudského činiteľa, pomocou výpočtovej techniky automatizuje niektoré registre vedené na okresnom súde, jej výstupom je komplexné zhodnotenie optimalizácie pracovných postupov, prínos využitia výpočtovej techniky a podmienky nasadenia na ostatných súdoch SR (napr. skrátil sa čas od podania žaloby do vytýčenia prvého pojednávania vo veci z doterajších priemerne 73 dní na 49 dní )
VIII.	z aplikácie „Podateľňa - registre" zaviesť modul Podateľňa na všetky okresné súdy a následne krajské súdy SR a modul register agendy C a Cb na tri ďalšie okresné súdy ( Bratislava, Košice a Žilina) a v dlhodobej perspektíve na všetky okresné súdy SR 

Pri súčasnom stave súdnictva, ktoré je predmetom spoločenskej kritiky pre neefektívne napĺňanie súdnej činnosti spojenej s prieťahmi v súdnom konaní, korupciou a klientelizmom, realizuje ministerstvo opatrenia, ktoré by tieto javy mali odstrániť.
Jedným z týchto opatrení je  v súčasnosti ministerstvom realizovaný pilotný projekt „Súdny manažment“, ktorý má zabezpečiť transparentné a spravodlivé prideľovanie veci sudcom, a tým plne zaručiť Ústavou Slovenskej republiky garantované právo na zákonného sudcu.
Cieľom švajčiarsko-slovenskej spolupráce , ktorá sa začala v júni roku 1999 bolo vylepšiť a preveriť pracovné postupy používané v štruktúrach súdov, optimalizovať ich a overiť na pilotnej prevádzke. V rámci projektu súdny manažment bol vytipovaný okresný súd Banská Bystrica, ako pilotné pracovisko, kde sa budú nové pracovné postupy overovať a zavádzať. Počas nasledujúcich pracovných stretnutí boli v rámci projektu vykonané nasledujúce činnosti:  
•	Členovia pracovnej skupiny (2 pracovníci odboru informatiky MS SR, 3 pracovníci OS Banská Bystrica, 1 komerčný advokát, 3 švajčiarsky experti) sa zoznámili s teóriou „Hierarchie procesov“ a problematikou  „Nový štátny manažment“. 
•	Stanovili sa klady a zápory fungovania súdu zo strany sudcov, advokátov, informatikov a administratívy, určili sa základné predpoklady na realizáciu projektu. 
•	Urobila sa globálna analýza pohybu spisu na jednotlivých oddeleniach a v jednotlivých druhoch konania, na plánoch budovy sa vysvetlilo obsadenie a rozmiestnenie jednotlivých kancelárií v budove súdu. 
•	Detailne sa rozobral pohyb spisu v rôznych druhoch konania a možnosti prerozdelenia úloh v rámci kompetencií sudcu, súdnej tajomníčky, vedúcej kancelárie a zapisovateľky. 
•	Vypracovali sa viaceré varianty chodu spisu, resp. pracovných tokov. Vykonala sa detailná analýza o náplniach práce sudcu, tajomníčky, zapisovateľky, vedúcej  kancelárie v jednotlivých oddeleniach. 
•	Pracovná skupina vytvorila detailnú schému obehu spisu v agende C a D s uvedením jednotlivých pracovných činností. 
V rámci spolupráce sa vypracoval projekt „Podateľna - registre", ktorý rieši náhodné prideľovanie spisu senátom, resp. sudcom a pomocou výpočtovej techniky automatizuje niektoré registre vedené na okresnom súde. Jeho realizácia začala vo februári roku 2000 a bola taktiež financovaná švajčiarskou stranou, ktorá zabezpečovala vývoj pilotnej aplikácie (slovenská strana zabezpečovala podporu implementácie vrátane infraštruktúry). Išlo o pilotný projekt do ktorého bolo na začiatku zapojených 22 pracovníkov súdu rozdelených do viacerých skupín. V auguste 2000 bol realizovaný prototyp uvedenej aplikácie spustený a do konca roka bol v testovacej prevádzke. Projekt súdny manažment bol formálne ukončený v decembri 2000 a jeho výstupom bolo kompletné zhodnotenie optimalizácie pracovných postupov, prínos využitia výpočtovej techniky a podmienky nasadenia na ostatných súdoch SR
Konkrétnym výsledkom Švajčiarsko - Slovenskej spolupráce bolo nasadenie pilotného projektu informačného systému "Podatelňa - registre" (modul Podateĺňa a moduly registrov agendy C a Cb) na Okresnom súde v Banskej Bystrici, ktorý v sebe zahŕňal aj zmeny pracovných postupov v rámci súdu na základe analýz vykonaných pracovnou skupinou. Keďže skúšobná prevádzka bola spustená už v auguste 2000, bolo možné od septembra získavať, porovnaním za predchádzajúce obdobia, niektoré základné kritériá pre hodnotenie úspešnosti projektu. Po niekoľko mesačnom sledovaní týchto kritérií je možné konštatovať že: 
•	program zabezpečuje prideľovanie súdnych spisov na rozhodnutie sudcom náhodným výberom sudcu, bez možnosti zásahu ľudského činiteľa
•	program zabezpečuje podanie informácie o čísle konania a o tom, komu je spis pridelený na prejednanie a rozhodnutie do 3 minút od podania žaloby
•	program zabezpečuje vyhľadávanie súdnych spisov a informácie o nich v priebehu niekoľkých sekúnd (lustrácia súdnych spisov)
•	skrátil sa čas od podania žaloby do vytýčenia prvého pojednávania vo veci z doterajších priemerne 73 dní na 49 dní
•	skrátil sa čas medzi prvým a druhým pojednávaním z priemerne 38,8 dní na 16 dní
•	kým podľa predchádzajúceho pracovného postupu v 90-tich súdnych spisoch sudca a traja pracovníci súdu museli od podania návrhu do vytýčenia prvého pojednávania vo veci vykonať 2103 pracovných úkonov, podľa nového postupu sudca a 2 pracovníci vykonajú iba 561 úkonov v rovnakom množstve spisov
•	o 70 % sa zvýšil počet rozhodnutých vecí do troch mesiacov od podania návrhu na začatie súdneho konania, niektoré zo súdených vecí sa od augusta 2000 dostali na pojednávanie už tretíkrát, teda je predpoklad, že o nich bude čoskoro rozhodnuté
•	novým pracovným postupom sa znáročnila práca súdnej administratívy, ktorá teraz pripravuje súdny spis sudcovi na pojednávanie. Tým sudca získal 78% pracovného času, ktorý doteraz venoval administratívnym úkonom.
Skúsenosti sú veľmi pozitívne z hľadiska transparentnosti konania, ale i z hľadiska šetrenia času a zvýšenia efektivity. Podľa výšky získaných zdrojov z PHARE, poťažne aj od iných donorov, sa tento systém bude rozširovať postupne na ďalšie súdy. Zmyslom projektu, ktorý preberá širší názov „Case management“ je postupné počítačové prepojenie chodu súdu od podateľne cez spisovňu, štatistiku až po archív. Kompletné zavedenie tohto systému na súdoch by prácu súdov výrazne urýchlilo a odbremenilo, napriek pomoci PHARE chýba však podstatná časť finančných prostriedkov.
	V ďalších krokoch je naplánované postupné rozšírenie už vyvinutých modulov:
1.	modul Podateľňa na všetky okresné súdy a následne krajské súdy SR
2.	modul register agendy C a Cb na tri ďalšie okresné súdy ( Bratislava, Košice a Žilina)
Tieto kroky sú plánované realizovať z finančných prostriedkov rezortu spravodlivosti vo výške 19,15 mil. Sk (bod 1) a 13,17 mil. Sk (bod 2).
V dlhodobej perspektíve sa plánuje rozšírenie už vyvinutých modulov Agendy C a Cb na všetky okresné súdy SR a vývoj ďalších modulov pre všetky agendy na okresných súdoch a následne na krajských súdoch SR.
		Nasadením uvedeného informačného systému bol splnený stanovený cieľ projektu - ktorým bolo zavedenie efektívneho pracovného postupu pri vybavovaní súdneho spisu, so súčasným minimalizovaním možnosti manipulácie a korupcie pri prideľovaní sporov sudcom v rámci súčasne platnej legislatívy. 

IX.	zavedenie nového systému počítačom spracúvaného hodnotenia sudcov podľa nových koeficientov hodnotenia práce založených na bodovom ohodnotení obtiažnosti jednotlivých druhov súdnych konaní i sudcovských úkonov, na jeho základe  pokračovanie analýzy práce sudcov, ktorí dlhodobo vykazujú podpriemerné výkony
X.	zavedenie nových foriem hodnotenia sudcov predstaviteľmi štátnej správy v spolupráci so Súdnou radou Slovenskej republiky v kontexte nového sudcovského kódexu, Phare – projekt s Rakúskom „Interná revízia“ 

V Slovenskej republike sa po desiatky rokov zbierali, vykazovali a hodnotili výsledky práce sudcov podľa až na drobnosti  nezmenených pravidiel stanovených ministerstvom spravodlivosti, ktorých základom bolo paušálne určenie počtu vecí, ktoré musí sudca v mesiaci vybaviť. Vychádzalo sa z veľmi všeobecného a dávno prežitého mechanizmu delenia vecí na občianskoprávne, trestné a exekučné s čiastočným prihliadnutím na nové druhy agend ako obchodná či exekútorská, bez ohľadu na hlbšiu a objektívnejšiu kategorizáciu podľa profesionálnej a časovej náročnosti. Napriek tomu sú tieto výsledky doposiaľ oficiálnym podkladom  rezortu pre výpočet potrebného počtu sudcov, na základe čoho sa  pripravuje i rozpočtová požiadavka a vyhodnocuje sa výkonnosť jednotlivých sudcov s následnými opatreniami. 
Hoci preťaženosť a nepriechodnosť súdov má aj iné príčiny, nie je dnes pochybnosť o tom, že jednou z najvážnejších príčin  je i neprimerané a nedostatočné obsadenie jednotlivých súdov sudcami, resp. iným kvalifikovaným personálom (vyšší súdni úradníci). 
	Ukazuje sa, a potvrdzujú to tak reakcie nespokojnosti sudcovského stavu a ich stavovskej organizácie Združenia sudcov Slovenska,  ako aj skúsenosti zo spolupráce s partnermi zo zahraničia  (najmä z Rakúska, SRN a Švajčiarska), že tieto kritériá hodnotenia nezodpovedajú realite,  sú skresľujúce a nespravodlivé z hľadiska zaťaženosti jednotlivých sudcov a nie sú ani porovnateľné so spôsobmi hodnotenia práce sudcov v iných   demokratických krajinách.

	Toto potvrdzujú i výsledky spolupráce na početných projektoch pre sudcov a predstaviteľov štátnej správy súdov a výmena skúseností so zahraničnými expertami (PHARE, Švajčiarsko, USA) na tému reforma súdnictva, reorganizácia štátnej správy súdov, súdny dohľad,  štatistika a výkazníctvo.
	Čiastočná reforma súdnictva a jeho správy  sa začala v SR realizovať až v roku 2000. 
V legislatívnej oblasti jej začiatok predstavuje nedávno prijatý tzv. sudcovský kódex, na ktorý by mali urýchlene nadväzovať najmä zákon o organizácii súdov, a tiež spravovací a kancelársky poriadok. Ku skutočnej reforme však bude možné pristúpiť až po prijatí novely ústavy, ktorá potvrdí reálnu deľbu mocí a umožní zavedenie inštitútu vyšších súdnych úradníkov.
Zároveň s legislatívnymi zmenami  začalo MS na jeseň roku 2000 v spolupráci s reprezentatívnou vzorkou sudcov z celej SR vrátane zástupcov stavovských organizácií  sudcov uskutočňovať organizačné práce na obsahovom a realizačnom prehodnotení správy súdov, štatistického výkazníctva a spôsobu hodnotenia sudcov. Na tieto práce bude nadväzovať i pripravovaný projekt PHARE s rakúskymi expertmi na tému tzv. internej revízie ako formy efektívneho súdneho dohľadu so začlenením prvkov samosprávy. 
 	Naši odborníci v súčasnosti pracujú na nových objektívnejších kritériách hodnotenia práce sudcov vychádzajúcich z aktuálnej legislatívy a z poznatkov v zahraničí. V súčasnosti sa pilotne skúšajú prvé výsledky nových koeficientov hodnotenia práce sudcov založených na bodovom ohodnotení obtiažnosti jednotlivých druhov súdnych konaní i sudcovských úkonov na vybraných okresných súdoch. V prvom štvrťroku sa dopracujú obdobné kritériá, na základe ktorých bude možné pomerne presne stanoviť  personálne potreby i pre krajské súdy.
Štátna správa súdov Slovenskej republiky (Ministerstvo spravodlivosti, predsedovia a podpredsedovia súdov) na základe štatistických ukazovateľov a následnej analýzy výkonnosti jednotlivých sudcov, pristúpila v roku 2000 k pravidelnej kontrole výkonnosti tých sudcov, ktorí dlhodobo podávali podpriemerné mesačné výkony.
	V prípade týchto sudcov pracovníci štátnej správy súdov sledovali a vyhodnocovali mesačné výkony, a zisťovali príčiny neuspokojivých výkonov a robili opatrenia na zlepšenie nepriaznivého stavu.
	Pravidelné  sledovanie sa ukázalo pozitívnym a vyhodnocovaním došlo k zlepšeniu výkonnosti. V niekoľkých prípadoch výkony sudcov v priebehu roku 2000 stúpli nad ukazovateľmi určenú priemernú výkonnosť sudcov a sledovanie výkonov mohlo byť ukončené.
	Sledovanie a vyhodnocovanie výkonov malo pozitívny vplyv aj na sudcov, ktorí takému vyhodnocovaniu nepodliehali, pretože podávali požadované a vyššie priemerné výkony. Vyhodnocovanie ukázalo, kde majú sudcovia rezervy na zvyšovanie výkonov. V niektorých prípadoch bolo aj impulzom preradenia na úsek, kde sudcovia, ktorí vybavovali aj inú agendu, dosahovali lepšie výsledky ako na úseku, na ktorý boli pôvodne zaradení.
         Pre zjavné pozitíva vyhodnocovania výkonnosti sudcov bude vhodné aj naďalej pokračovať v sledovaní výkonnosti sudcov, ktorí majú dlhšie obdobie podpriemerné výkony.

	Výsledky budú počítačovo spracované  a po plánovanom vyhodnotení skúseností z pilotných súdov v júni 2001 bude možné zaviesť ho v celej SR. Tento projekt úzko súvisí s kompjuterizáciou rezortu a v spojení s úspešnou a urýchlenou realizáciou projektu „súdny manažment – podateľňa“ na všetkých súdoch SR by výraznou mierou zobjektivizoval a zefektivizoval činnosť slovenského súdnictva.

Pre svoju transparentnosť a jednoduchosť vnesie viac svetla do justície a tiež každý sudca bude mať možnosť vidieť výsledky svojej práce v porovnaní so svojimi kolegami z celého Slovenska. Počítačové spracovanie má nielen zjednocovací charakter, ale odstráni i pracnosť a zníži požiadavku na pracovné miesta od okresných súdov až po ministerstvo. 

 V ďalšom štádiu by bolo možné ešte precíznejšie prepracovanie        uvedených koeficientov na základe časových meraní (PAR–z nemeckého    Personalanforderungsrechnung), ktorých spracovanie a časová náročnosť však už bude požadovať finančnú a expertnú mimorezortnú podporu. Vzhľadom na celosvetový trend vytvárania nových  metód hodnotenia práce intelektuálnych pracovníkov je však  žiadúca. 

XI.	určenie a aplikácia nových kritérií výberu justičných čakateľov – jazykové znalosti, zdravotná spôsobilosť na výkon sudcovskej funkcie, písomná časť výberového konania (ústavné a súdnoorganizačné, trestné, občianske, obchodné, správne, rodinné, pracovné, komunitárne, medzinárodné súkromné a procesné právo) a ústna časť (schopnosť aplikovať teoretické poznatky, organizačné, komunikačné a analytické schopnosti) 

V súlade s cieľmi Programového vyhlásenia vlády posilniť status súdnictva, jeho nezávislosť, hrdosť, erudovanosť a vážnosť je jednou z prioritných otázok zabezpečenie jednotného postupu pri výbere kandidátov na funkciu sudcu zabezpečujúceho objektívne hľadisko pri výbere justičných čakateľov, ktorí majú najlepšie predpoklady vykonávať funkciu sudcu.
Výber justičných čakateľov sa uskutoční na všetkých krajských súdoch po schválení termínu výberového konania a rozhodnutí ministra spravodlivosti o počte justičných čakateľov, ktorí majú byť prijatí na jednotlivé súdy. 
Predsedovia krajských súdov pozvú na výberové konanie všetkých žiadateľov, ktorí sú na krajskom súde vedení v evidencii uchádzačov o funkciu justičného čakateľa a spĺňajú nasledovné kritéria:
•	štátna príslušnosť k Slovenskej republike (doklad o štátnom občianstve)
•	ukončené magisterské vysokoškolské právnické vzdelanie získané na právnickej fakulte v Slovenskej republike (doklad o ukončení štúdia – overená fotokópia diplomu) alebo nostrifikovaný doklad o získaní právnického vzdelania na vysokej škole v zahraničí
•	spôsobilosť na právne úkony 
•	bezúhonnosť (výpis z registra trestov nie starší ako 3 mesiace a čestné vyhlásenie) 
•	trvalý pobyt na území Slovenskej republiky 
•	zdravotná spôsobilosť na výkon funkcie sudcu (potvrdenie od lekára)
•	jazykové znalosti z anglického, francúzskeho alebo nemeckého jazyka
s určením  lehoty na prihlásenie. 

	Predsedovia krajských súdov oznámia presný dátum výberového konania na príslušnom krajskom súde spolu s návrhmi členov a náhradníkov výberovej komisie odboru personalistiky, výchovy a vzdelávania Ministerstva spravodlivosti SR.
Výber justičných čakateľov uskutoční päťčlenná komisia menovaná ministrom spravodlivosti osobitne na každý krajský súd. 

 Komisie sú zložené z predsedu (predseda krajského súdu) a členov (zástupca ministerstva spravodlivosti na úrovni generálneho riaditeľa sekcie,  zástupca Združenia sudcov Slovenska,  dvaja zástupcovia sudcovskej rady – v budúcnosti zástupcovia Súdnej rady Slovenskej republiky).
Výberové konanie bude mať dve časti písomnú a ústnu. 
Písomná časť bude obsahovať 20 otázok spracovaných formou testu z oblasti 
•	ústavného a súdnoorganizačného práva
•	trestného práva 
•	občianskeho práva 
•	obchodného práva 
•	správneho, rodinného a pracovného práva
•	medzinárodného práva súkromného a procesného a komunitárneho práva. 
Súčasťou písomnej časti výberového konania bude aj preklad odborného textu z  jazyka anglického, francúzskeho alebo nemeckého do jazyka slovenského. 
Maximálny počet bodov za test je 50 a za jazykový preklad 10. 

Minimálny počet uchádzačov zaradených do ústnej časti pohovoru je päť. Ústnu časť vykonajú všetci, ktorí získali najmenej 50 bodov a v prípade ak ich je menej ako päť, doplnia ich uchádzači s najvyšším počtom získaných bodov. 
Ústna časť bude prebiehať formou pohovoru a jej cieľom je posúdiť:
•	schopnosť uchádzača aplikovať teoretické poznatky do praxe na základe právnej analýzy konkrétnych súdnych prípadov z trestného a civilného práva 
•	všeobecnú pripravenosť a spôsobilosť uchádzačov na výkon sudcovskej funkcie 
      (organizačné, komunikačné a analytické schopnosti).
V ústnej časti je možná účasť psychológa, ktorý by nebol menovaným členom komisie, jeho stanovisko by malo charakter odporúčania. 
	Maximálny počet bodov za ústnu časť je 40 bodov. Po sčítaní bodov za písomnú a ústnu časť (maximum 100 bodov) určí komisia poradie uchádzačov. 
	Prijatí budú najúspešnejší uchádzači, v prípade rovnosti hlasov sa bude hlasovať. V prípade rovnosti hlasov rozhoduje hlas predsedu. Výsledky budú oznámené bezprostredne po ukončení výberového konania. 

XII.	zníženie počtu súdov na základe ukazovateľov veľkosti jednotlivých súdov a operatívnych úloh, ktoré súdy realizujú v nadväznosti na štruktúru výdavkov