Dôvodová správa

Všeobecná časť

Navrhovaný zákon je komplexnou právnou úpravou o vodách vyskytujúcich sa prirodzene na Zemi. Týka sa všetkých foriem vodných útvarov, ochrany vôd, práv k vodám a ich evidencie, vodných stavieb a práv a povinností týkajúcich sa pozemkov bezprostredne súvisiacich s vodami. Nahradí doterajšiu právnu úpravu z roku 2002, v ktorej bolo v súlade s Národným programom pre prijatie acquis communautaire transponovaných 13 smerníc Európskej únie v oblasti vôd okrem smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2000/60/EC zo dňa 23. októbra 2000, ktorá ustanovuje rámec činnosti Spoločenstva pre politiku v oblasti vôd (ďalej len „ Rámcova smernica o vode“) a nadobudla účinnosť v decembri 2000.

V návrhu zákona o vodách a o zmene zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon) sú zachované právne inštitúty, ktoré majú na Slovensku dlhodobú tradíciu a súvisia s nakladaní s vodami, všeobecným používaním vôd, povolením na osobitné používanie vôd, vydávaním súhlasu na uskutočnenie, zmenu alebo odstránenie stavieb a zariadení, ktoré môžu ovplyvniť stav povrchových vôd a podzemných vôd a vyjadrení k zámeru stavieb z hľadiska ochrany vodných pomerov a ďalšie.

V návrhu zákona je transponovaná Rámcová smernica o vode, keďže táto smernica nebola, vzhľadom na termín nadobudnutia jej účinnosti, ani súčasťou Národného programu pre prijatie acquis communautaire. V zmysle príslušných ustanovení smernice sú členské štáty Európskej únie povinné ju transponovať najneskôr do 22. decembra 2003 a kandidátske krajiny do termínu vstupu do EÚ. 

	Rámcová smernica o vode predstavuje v súčasnosti  vrchol komunitárneho práva EÚ v oblasti vôd, čím sa prešlo od riešenia jednotlivých problémov, upravených v predchádzajúcich smerniciach, ku komplexnému prístupu k ochrane a využívaní vôd a k celkovému jeho ekologickému poňatiu. Určujúcim faktorom kvality vôd, v zmysle tejto novej koncepcie, je v záujme ochrany a zlepšenia kvality európskych vôd hodnotenie ekologického a holistického stavu vôd, stanovenie environmentálnych cieľov, návrh na realizáciu opatrení na ich dosiahnutie, vrátane ich finančného zabezpečenia, plánovanie v povodiach, stratégia na elimináciu znečistenia nebezpečnými chemickými látkami, informovanie verejnosti a zavedenie finančných nástrojov, súvisiacich s vodohospodárskymi službami a užívaním vôd. 

	V nadväznosti na uvedené požiadavky sa rozširuje predmet vodného zákona a v záujme zabezpečenia ochrany vôd a ich trvalo udržateľného využívania sa určujú environmentálne ciele, pre útvary povrchových vôd, útvary podzemných vôd a pre chránené územia. Hlavným cieľom navrhovanej právnej úpravy je dosiahnutie „dobrého stavu“ všetkých vôd, ktorý by mal byť dosiahnutý do roku 2015. Dobrý stav povrchových vôd predstavuje dosiahnutie dobrého ekologického a dobrého chemického stavu pre útvary povrchových vôd a dobrého ekologického potenciálu a dobrého chemického stavu pre umelé vodné útvary a výrazne zmenené vodné útvary (kanály, prieplavy, vodné nádrže a pod.). Dobrý stav podzemných vôd znamená dosiahnutie dobrého kvantitatívneho a dobrého chemického stavu a odvrátenie trendov zvyšovania koncentrácie znečisťujúcich látok vo vodnom prostredí. 

	Nástrojom pre dosiahnutie environmentálnych cieľov je proces vodného plánovania vo vymedzených oblastiach povodí na národnej úrovni, ale aj v oblastiach medzinárodných povodí, ktorých sú tieto súčasťou. Dosiahnutie environmentálnych cieľov sa zabezpečuje prostredníctvom programov opatrení, ktoré sú obsahom plánov manažmentu povodí. V prípade Slovenskej republiky, ktorej teritórium v prevažnej miere pripadá k povodiu Dunaja je potrebné sa zamerať na regionálny aspekt (aktivity sú koordinované Medzinárodnou komisiou pre ochranu Dunaja), ako aj na bilaterálne dohody v oblasti hraničných vôd, najmä na spoluprácu s Poľskou republikou, v povodí Visly.

	Novým aspektom tejto úpravy je účasť verejnosti na procese prípravy a schvaľovania plánov manažmentu oblastí povodí. Súčasne sa uplatňuje nová štruktúra vodného plánovania, ktorá spočíva vo vypracovaní rámcového plánov manažmentu oblastí povodí, s definovanými väzbami na medzinárodné povodia - oblasť povodia Dunaja a Visly a „Vodného plánu Slovenska“.

	Na základe vykonaných analýz sú v návrhu zákona upresnené ustanovenia, súvisiace s už transponovanými smernicami, tak aby sa dosiahla úplná zhoda s právom EÚ. V neposlednom rade boli využité i skúsenosti z ročnej aplikácie vodného zákona v praxi a navrhnuté úpravy sú zamerané na vyriešenie vzniklých problémov a upresnenie formulácií v záujme ich jednoznačného výkladu.

 Do návrhu zákona sú zapracované ustanovenia, týkajúce sa pôsobnosti Ministerstva pôdohospodárstva Slovenskej republiky a Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky v súvislosti so zákonom č. 139/2003 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy.

Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. 

DOLOŽKA

finančných, ekonomických, environmetálych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť 

	V návrhu zákona o vodách a o zmene zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon) sa v novo navrhnutej úprave dvanástej časti rieši problematika poplatkov a platieb za používanie vôd z hľadiska jednotlivých odberateľov a užívateľov i z hľadiska poskytovaných úžitkov vodohospodárskych služieb. 
	 V súvislosti s transpozíciou Rámcovej smernice o vode vznikajú nové požiadavky na monitorovanie vôd, ktoré je nevyhnutné pre určenie a dosiahnutie environmentálnych cieľov.
	Tieto skutočnosti sú premietnuté do vyčíslenia finančných, ekonomických a environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť. 

Prvá časť – Odhad nákladov na verejné financie 

Monitorovanie vôd

Odhad nákladov na monitorovanie povrchových vôd:

-	Inšpekčný monitoring – jeho zavedenie v roku 2005 		   11 mil. Sk
	jednorázová požiadavka na verejné financie v uvedom roku, inšpekčný monitoring sa 	opakuje každých 6 rokov
-	Prevádzkový monitoring – jeho realizácia od roku 2006		     3 mil. Sk

Odhad nákladov na monitorovanie podzemných vôd:

-	Inšpekčný monitoring – jeho zavedenie v roku 2005 		    4,5 mil. Sk
	jednorázová požiadavka na verejné financie v uvedom roku, inšpekčný monitoring sa 	opakuje každých 6 rokov
-	Prevádzkový monitoring – jeho realizácia od roku 2006		     2 mil. Sk

Celkové náklady na monitorovanie vôd – jednorázovo v roku 2005 	   15,5 mil. SK
Celkové náklady na monitorovanie vôd v roku 2006		                 5   mil. Sk

	Predmetné úprava vyžaduje zvýšenie počtu zamestnancov  príspevkovej  organizácie SHMÚ o 2 zamestnancov v roku 2004.

Regulácia cien vodohospodárskych služieb má dopad na zlepšenie vzťahu na štátny rozpočet v celkovom objeme minimálne vo výške + 30 mil. Sk, ktorý predstavuje saldo doterajších výdavkov štátneho rozpočtu /bežné transfery/ vo výške 150 mil. Sk na čiastočné krytie výdavkov štátu na verejnoprospešné činnosti a navrhované krytie výdavkov na zabezpečovanie vytyčovania plavebnej dráhy a zabezpečenia vhodných plavebných podmienok a mimoriadnych nákladov na odstraňovanie povodňových škôd vo výške 120 mil. Sk. 
 
 Odhad dôsledkov na rozpočty obcí a VÚC
	Nemá dopady.

 Odhad finančných dôsledkov na rozpočty Sociálnej poisťovne, zdravotných poisťovní   a Národného úradu práce
	Nemá dopady

Odhad finančných dôsledkov na rozpočty Fondu národného majetku SR a Slovenského pozemkového fondu
	Nemá dopady.                                            

Druhá časť – Odhad dopadov na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb

1. Dopad na životnú úroveň obyvateľstva a zvyšovanie kvality života

	Zvýšenie platieb za poskytované vodohospodárske služby vrátane zabezpečovania úloh verejnoprospešného charakteru, medzi ktorými dominujúce miesto zaujímajú opatrenia v oblasti protipovodňovej ochrany a úlohy, ktoré správca vodných tokov  zabezpečuje vo verejnom záujme sa sprostredkovane dotkne aj obyvateľstva zlepšením podmienok pre kvalitu života (presadzovanie environmentálnych opatrení v oblasti správy a prevádzky vodných tokov a jednotlivých povodí, zvýšenie ochrany pred povodňami, výrazná podpora rozvoja cestovného ruchu, športu a rekreácie, rozvoj lodnej dopravy, a pod.).

2. Posúdenie utvárania podmienok na  rozvoj podnikateľských aktivít z hľadiska žiadúceho 
     ekonomického rastu

	Stanovenie jednoznačných  ekonomických podmienok vytvorí prijateľnejšie a stabilnejšie ekonomické a finančné prostredie pre rozvoj výrobných a nevýrobných odvetví národného hospodárstva, ktoré sú viazané  priamo alebo sprostredkovane na vodné toky, vodné plochy a povrchovú vodu. Súčasne vytvorí  vhodné ekonomické podmienky pre správcu vodných tokov a správcov povodí pre zabezpečovanie úloh súvisiacich so správou vodných tokov a správou povodí bez nárokov na dotácie zo štátneho rozpočtu.
	Na úrovni podmienok roku 2003 regulácia cien produktov vodohospodárskeho výrobného procesu na báze ekonomicky oprávnených nákladov predstavuje pre odberateľov povrchovej vody a využívateľov hydroenergetického potenciálu zvýšenie platieb o 810 mil. Sk. Týmito úhradami by mali byť vykryté všetky náklady spojené so správou vodných tokov a správou povodí, teda aj náklady na zabezpečenie protipovodňovej ochrany.

3. Súlad s prioritami a cieľmi hospodárskej politiky

	Obsahová i formálna stránka navrhovanej úpravy je plne v súlade s cieľmi hospodárskej politiky, pretože do vzťahov správcov vodných tokov a povodí na jednej strane a odberateľov a užívateľov povrchovej vody na strane druhej zavádza zásady a kritériá platné v Európskej únii a tiež ekonomické kritériá v stanovovaní podmienok pre rozvoj všetkých podnikateľských i nepodnikateľských subjektov.
 
Tretia časť – Odhad dopadov na životné prostredie

	Navrhovaná úprava má za cieľ zlepšenie stavu všetkých vôd  a vodných ekosystémov za účelom dosiahnutie ich dobrého stavu  do roku 2015 prostredníctvom integrovaného manažmentu vôd v rámci povodí a čiastkových povodí a realizáciou programov opatrení. Integrovaný manažment povodí ma súčasne v zmysle RSV i medzinárodný aspekt, v prípade Slovenska dosiahnutie dobrého stavu vôd v celom povodí Dunaja od jeho prameňa už po ústie do Čierneho mora. 

Štvrtá časť – Odhad dopadov na zamestnanosť

	Keďže v zmysle navrhovanej úpravy v oblasti platieb za poskytovanie vodohospodárskych služieb, by mal mať správca vodných tokov zabezpečené primerané finančné zdroje nielen na financovanie nákladov, súvisiacich so správou vodných tokov a povodí, ale aj na financovanie rozvojových vodohospodárskych investícií, možno predpokladať zvýšenie zamestnanosti cca o 300 osôb, z toho u správcu vodných tokov o cca 80 zamestnancov a u dodávateľských stavebných a ostatných organizácií cca o 220 osôb. Mierne zvýšenie zamestnanosti možno predpokladať aj u niektorých podnikateľských subjektov, ktorí rozvíjajú podnikateľské aktivity súvisiace s vodnými tokmi, vodnými plochami a vodou v oblasti ubytovacích, rekreačných a stravovacích služieb, teda v oblasti cestovného ruchu a tiež v rozvoji podnikateľských aktivít energetiky, rybárstva a osobnej a nákladnej vodnej dopravy.

	 Zvýšenie zamestnanosti sa týka celého územia Slovenska, pretože správca vodných tokov ako štátny podnik  má celoslovenskú pôsobnosť a v predpokladom rozsahu sa dosiahne zhruba do 18 mesiacov od nadobudnutí účinnosti vodného zákona. Zabezpečenie pracovných síl na celom území Slovenska s ohľadom na požadovanú kvalifikáciu a počty nie je problematické. Pracovné miesta sa zabezpečia výberovým konaním a prostredníctvom príslušných úradov práce, osobitné nároky na zabezpečenie dodatočných finančných zdrojov na krytie miezd prípadne iných nákladov súvisiacich so zamestnanosťou sa neuplatňujú.

Doložka zlučiteľnosti 
právneho predpisu
s právom Európskych spoločenstiev a právom  Európskej únie

1.	Navrhovateľ právneho predpisu: Vláda Slovenskej republiky
2.	Názov návrhu právneho predpisu: Zákon o vodách a o zmene zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon) 
3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	Návrh zákona  o vodách a o zmene zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch (vodný zákon) svojou problematikou patrí  do oblasti životného prostredia a táto oblasť je prioritou aproximácie práva podľa článku 70 Európskej dohody o pridružení, ďalej je problematika týkajúca sa životného prostredia upravená v článku 81 Európskej dohody o pridružení a kapitole 8 prílohy Bielej knihy a je v pláne legislatívnych úloh vlády na rok 2003,
b)	táto problematika predmetom aproximácie práva podľa Partnerstva pre vstup, NPAA ako aj kapitoly 22 screeningu.

Problematika návrhu právneho predpisu:
je upravená v práve Európskych spoločenstiev:
-  Smernica Rady 75/440/EHS zo 16. júna 1975 o kvalite povrchových vôd určených na odber    
    pitnej vody
-  Smernica Rady 76/160/EHS z 8. decembra 1975 o kvalite vody určenej na kúpanie 
- Smernica Rady 76/464/EHS zo 4. mája 1976 o znečistení spôsobenom určitými 
    nebezpečnými látkami vypúšťanými do vodného prostredia 
-  Smernica Rady 78/659/EHS z 18. júna 1978 o kvalite sladkých vôd vyžadujúcich ochranu 
    alebo zlepšenie kvality za účelom podpory života rýb 
- Smernica Rady 79/869/EHS z 9. októbra 1979 týkajúca sa metód merania a početnosti 
   odberov a rozborov povrchových vôd určených na pitné účely
- Smernica Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd proti 
    znečisteniu spôsobenému určitými nebezpečnými látkami 
-  Smernica Rady 82/176/EHS z 22. marca 1982 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne 
    ukazovatele pre odpadové vody s obsahom ortuti vypúšťané z výroby chlór - alkalickej 
    elektrolýzy
- Smernica Rady 83/513/EHS z 26. septembra 1983 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne 
   ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom kadmia 
- Smernica Rady 84/156/EHS z 8. marca 1984 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne 
   ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom ortuti v iných výrobách než chlór - alkalická 
   elektrolýza 
- Smernica Rady 84/491/EHS z 9. októbra 1984 pre limitné hodnoty a kvalitatívne 
   ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom hexa – chlórcyklohexánu
- Smernica Rady 86/280/EHS z 12. júna 1986 o hraničných hodnotách a kvalitatívnych 
   cieľoch pre vypúšťanie niektorých nebezpečných látok uvedených v Zozname prílohy 
   k Smernici Rady 76/464/EHS
- Smernica Rady 91/271/EHS z 21.mája 1991 o čistení mestských  odpadových vôd a 
- Smernica Rady 91/676/EHS z 12 decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením 
   dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov
- Smernica Rady 98/83/EHS z 3. novembra 1998 o kvalite vody určenej pre ľudskú spotrebu 
  (pitná voda)
- Smernica 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ustanovujúca 
  rámec pôsobnosti spoločenstva v oblasti vodnej politiky

5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a  právom Európskej únie:
b) úplná

6. Gestor: Ministerstvo životného prostredia

7. Účasť expertov pri príprave návrhu právneho predpisu a ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:  Bez účasti expertov

Osobitná časť

K ČL. I.

K § 1
	Predmetom právnej úpravy je komplexná reglementácia vzťahov týkajúcich sa vôd. Úvodné ustanovenia vymedzujú účel, ktorý je premietnutý v § 1 ods.1  v nadväznosti na transpozíciu smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2000/60/EHS zo dňa 23. 12. 2002, ktorá ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva politiky v oblasti vôd (ďalej „rámcová smernica o vode“). Oproti predchádzajúcemu zákonu o vodách je systém ochrany a používania vôd koncipovaný tak, že zahrňuje aj vodné ekosystémy a od vôd priamo závislé krajinné ekosystémy. Súčasne tento zákon upravuje aj vzťahy fyzických osôb a právnických osôb k povrchovým vodám a podzemným vodám a nehnuteľnostiam, ktoré s nimi súvisia.

K § 2
	Ustanovenia tohoto paragrafu uvádzajú jednotlivé pojmy a ich definície. K pôvodným pojmom, ktoré definuje vodný zákon sa dopĺňajú  pojmy podľa rámcovej smernice o vode napríklad pojem útvar povrchovej vody, útvar podzemnej vody, výrazne zmenený vodný útvar, umelý vodný útvar, hydrogeologický rajón, povodie a ostatné pojmy sú upravené v novom znení napríklad hydraulický kolektor, odpadová voda, voda z povrchového odtoku, kanalizácia, splašková odpadová vody, priemyselná odpadová vody a  primárne čistenie. 

K § 3
Zákon rozdeľuje vody na povrchové vody a podzemné vody. Všeobecne uznávaným základným znakom povrchových vôd je ich prirodzený výskyt na zemskom povrchu vo forme vodných útvarov tečúcej alebo stojatej vody. Iba v prípade vodného toku (jedna z možných kategórií vodných útvarov povrchovej vody) sa pripúšťa, že môže z časti tiecť aj pod zemským povrchom.
V záujme odstránenia výkladových pochybností, ktoré v praxi pretrvávajú vo vzťahu k bagroviskám, štrkoviskám a iným zaliatym ťažobným jamám, sa v zákone ich vymedzenie upresňuje. Keďže kritériom rozlišovania povrchových vôd a podzemných vôd je to, kde sa prirodzene vyskytujú, následná činnosť prírody alebo človeka nemá za následok zmenu ich povahy. A preto aj z právneho hľadiska podzemnými vodami zostávajú vody tiež potom, čo sa ich hladina obnažila prepadom skrývky v dôsledku prírodných vplyvov alebo činnosťou človeka (napr. ťažbou štrku). Právny režim podzemných vôd sa bude teda vzťahovať aj na bagroviská a štrkoviská a právny režim povrchových vôd na vodné nádrže, jazerá a horské plesá.
	Pri prameňoch ide o podzemnú vodu, ktorá sa prirodzeným spôsobom dostala na zemský povrch, a preto patrí do režimu podzemných vôd. Odtok vody z prameňa však už je začiatkom vodného toku a teda patrí do režimu povrchových  vôd. 
	S ohľadom na prirodzené, spravidla veľmi priaznivé vlastnosti podzemnej vody z hľadiska ich odberu pre pitnú vodu, zákon upravuje aj prioritu používania podzemnej vody. na tieto účely.
	Za osobitné vody sa považujú vody, ktoré sa svojimi prirodzenými vlastnosťami (napr. zvýšenou teplotou, chemickým zložením), či spôsobom výskytu odlišujú od bežných povrchových vôd a podzemných vôd.
Osobitné vody sú čiastočne vyňaté z právneho režimu povrchových vôd a podzemných vôd a ich právny režim upravujú iné predpisy. Predpisy o zdravotnej starostlivosti a banské predpisy. Tento zákon sa na osobitné vody vzťahuje iba v prípadoch, v ktorých to výslovne uvádza.
§ 3 ods. 2 definuje pojem povrchová voda, ktorou je voda vyskytujúca sa na zemskom povrchu. V písmenách  a) až d) sú precíznejšie vymenované jednotlivé druhy povrchovej vody – sú nimi rieky, potoky a ostatné vodné útvary, občasne tečúce nesústredené vody, jazerá a iné stojaté povrchové sústredenia vody a tzv. vnútorné vody, ktorými sú vody vyskytujúce sa na území chránenom pred zaplavením pri povodni a ktoré nemôžu pri zvýšenom vodnom stave vo vodnom toku odtekať prirodzeným spôsobom.
 	Úpravou 5 a 6 sa vypustili banské vody z pojmového vymedzenia osobitných vôd a v súlade s ustanovením  § 40 banského zákona sa banské vody z hľadiska tohto zákona považujú za povrchové vody alebo podzemné vody. Na banské vody sa vzťahuje vodný zákon pokiaľ, banský zákon neustanovuje v § 40 ods. 2 inak. Z toho vyplýva, že banské vody podliehajú právnej ochrane podľa vodného zákona ako aj  hydrologickej bilancii. To znamená, že odbery banských vôd nad 15.000 m3  alebo 1250 m3  mesačne treba nahlasovať oprávnenej osobe.   Na odbery banských vôd a na iné ich užívanie nebude potrebné povolenie orgánu štátnej vodnej správy.  Na vypúšťanie použitých banských vôd (odpadové vody) do po povrchových vôd a do podzemných vôd bude vydávať povolenie podľa § 17 vodného zákona orgán štátnej vodnej správy.  Na vypúšťanie takýchto vôd do banských vôd  bude vydávať povolenie podľa § 40 ods. 4 banského zákona orgán štátnej vodnej správy po  dohode s obvodným banským úradom Banská voda je banskou vodou až dovtedy, pokiaľ sa nezrušia rozhodnutia vydané Banským úradom.

K § 4 
Nové znenie § 4 vyplynulo z Rámcovej smernice o vode.
Odseky 1 až 11 definujú pojmy, ktoré súvisia so stavom povrchových vôd a stavom podzemných vôd. 
Odsek 1 všeobecne definuje stav povrchových vôd. Pre stav povrchových vôd  je definovaný dobrý stav povrchových vôd, dobrý ekologický stav povrchových vôd, dobrý chemický stav povrchových vôd. 
Odsek 5 všeobecne definuje stav podzemných vôd. Pre stav podzemných vôd je definovaný  dobrý stav podzemných vôd, dobrý chemický stav podzemných vôd.
Odsek 9 definuje  dobrý ekologický potenciál. 
	Navrhovaná úprava odseku 13 upresňuje činnosti, ktoré sa musia vykonávať v rámci zisťovania výskytu a hodnotenia stavu povrchových vôd  a podzemných vôd, hlavne z hľadiska získavania podkladov pre stanovenie a dosiahnutia environmentálnych cieľov a súčasne rozširuje predmet programu monitorovania, ktorého schvaľovanie zostáva v pôsobnosti ministerstva.		
	V odseku 14 sa vypúšťa odkaz na § 44 ods. 2 písm. a) ako nadbytočný . 
	Do odseku 15 sa dopĺňa nový subjekt, ktorým je  správca vodohospodársky významných vodných tokov, ktorý môže na účely zisťovania výskytu a hodnotenia stavu povrchových vôd a podzemných vôd požadovať údaje od tých, ktorí nakladajú s povrchovými vodami alebo podzemnými vodami, od orgánov verejne správy a od prevádzkovateľov informačného systému.  V súvislosti s jeho rozšírenými úlohami pri správe oblastí povodí.  sa mu umožňuje požadovať na účely zisťovania výskytu a hodnotenia stavu vôd údaje bezplatne. 

K  § 5
Ustanovenie   upravuje environmentálne ciele, podľa rámcovej smernice o vode, ktoré ochranu vody rozširujú na všetky druhy vody, tak  pre útvary povrchových vôd, útvary podzemných vôd a pre chránené územia.
Ustanovenia určujú environmentálne ciele pre  chránené územia, ktorými sú povrchové vody určené na odber pre pitnú vodu, oblasti kúpania pre verejnosť, povrchové vody vhodné pre život a reprodukciu pôvodných druhov rýb, chránené vodohospodárske oblasti, ochranné pásma vodárenských zdrojov, citlivé oblasti, zraniteľné oblasti, chránené územia a ich ochranné pásma.

K § 6
Zákon zakladá inštitút vodnej bilancie, ktorú rozdeľuje na   hydrologickú bilanciu a vodohospodársku bilanciu.
Základnou bilančnou jednotkou pre vodnú bilanciu je čiastkové povodie. Úlohou hydrologickej bilancie je  porovnávať zmeny v množstvách vôd v povodí, v čiastkovom povodí  alebo  vo vodnom útvare za určený časový interval a úlohou vodohospodárskej bilancie je porovnávať   požiadavky   na   odbery povrchových vôd a podzemných vôd, na vypúšťanie odpadových vôd a osobitných vôd s využiteľným množstvom  vôd  a ich  kvalitou.  Zároveň a definujú pojem využiteľné množstvo podzemnej vody. 
V odsekoch  5 a 6 sa ukladá oznamovacia povinnosť odberateľom podzemných vôd  a povrchových vôd a tým, ktorí vypúšťajú odpadové vody a osobitné vody v určenom množstve poverenej osobe, ktorým je Hydrologickému ústavu Bratislava.

K § 7 
Ustanovenie definuje vodárenské zdroje, ktorými so vodné útvary povrchových  vôd alebo podzemných vôd využívané na odber vody  pre pitnú vodu alebo využiteľné na zásobovanie obyvateľstva pre  viac ako 50 osôb alebo umožňujúce odber vody na takýto účel v priemere väčšom ako 10 m3 za deň v pôvodnom stave alebo po ich úprave sú vodárenskými zdrojmi ako aj vodárenské toky. 
Povrchové vody vodných útvarov určených na odber pre pitnú vodu musia spĺňať požiadavky na kvalitu vody  ustanovené nariadením vlády SR č. 491/2002 Z.z. a  ukazovatele kvality pitnej vody dodávanej na zásobovanie obyvateľstva ako  aj i kontrolu ich dodržiavania ustanovujú zdravotnícke predpisy.

K §  8 

         Ustanovenie upravuje ochranu vodných útvarov alebo ich častí vhodných na kúpenie.  Ich identifikáciu bude vykonávať ministerstvo v spolupráci s Ministerstvom zdravotníctva Slovenskej republiky a vyhlasovať vodné útvary vhodné na kúpanie je príslušný krajský úrad životného prostredia všeobecne  záväznou vyhláškou. Ak vodné útvary vhodné na kúpanie nespĺňa požiadavky na kvalitu vody ustanovené zákonom č. 272/10004 Z.z. o ochrane zdravia ľudí,   príslušný orgán štátnej vodnej správy vydá v spolupráci s orgánom na ochranu zdravia opatrenia na ich dosiahnutie.

K § 9 
           Ustanovenie zabezpečuje osobitnú ochranu vôd určených na závlahy a vo vykonávacom predpise určuje konkrétne požiadavky  na kvalitu týchto vôd. Vodné útvary alebo ich časti vyhlasuje krajský úrad životného prostredia všeobecne záväznou vyhláškou na základe návrhov predkladaných Ministerstvom pôdohospodárstva.
Kvalitatívne ciele vody určenej na závlahu sú v Slovenskej republike  doteraz určené iba na úrovni technickej normy (STN 75 7143).

K § 10
Ustanovenia definuje povrchové vody pre život a reprodukciu pôvodných druhov rýb, ktorých identifikáciu zabezpečuje ministerstvo a ich vyhlasovanie sa uskutočňuje všeobecne záväznou vyhláškou krajských úradov životného prostredia.
	Ustanovenia § 6 až 10 vychádzajú s príslušných smerníc Rady EÚ, ktoré určujú  povinnosť prijať a vykonať nevyhnutné opatrenia potrebné na to, aby sa dosiahli stanovené kvalitatívne ciele pre príslušné vodné útvary a určuje aj lehoty, v ktorých majú byť tieto kvalitatívne ciele dosiahnuté. Výnimku v tom tvorí voda určená na závlahy, ktorá sa, s ohľadom na ochranu zdravia obyvateľstva a na ochranu podzemných vôd, nesmie použiť na zavlažovanie, ak nevyhovuje požiadavkám ustanoveným nariadením vlády.
	Vzhľadom k tomu, že využívanie vodných útvarov alebo ich častí s vodou na kúpanie, na závlahy, resp. s vodou vhodnou na podporu života najmä pôvodných druhov rýb, bude takmer vždy späté s rozvojom a využívaním územia regiónu, v ktorom sa tieto vody nachádzajú, zákon ustanovuje, aby príslušné vodné útvary alebo ich časti a im zodpovedajúce oblasti vyhlasoval orgán štátnej vodnej správy príslušného krajského úradu životného prostredia. Zabezpečí sa tým lepšia koordinácia rôznych hľadísk i nárokov na územný a hospodársky rozvoj regiónu a využívanie jeho prírodných zdrojov, ako aj realizácia opatrení, potrebných na dosiahnutie vytýčených cieľov územného rozvoja v danom regióne.
	Zavedením uvedených inštitútov sa sleduje predovšetkým zvýšiť ochranu ľudského zdravia, a to nie len pokiaľ ide o vodárenské zdroje, ale zavedením systémovej starostlivosti o vody napr. aj vo vodných nádržiach, či v štrkoviskách, v ktorých sa aj v súčasnosti v sezóne kúpe veľký počet osôb, avšak systémové zabezpečenie kvality týchto vôd nie je zákonom riešené. 

K § 11 až 16
Tretia časť vodného zákona nahradzuje a súčasne rozširuje  pôvodnú úpravu zákona. Zodpovedá požiadavkám rámcovej smernice o vode v oblasti vymedzenia povodí a čiastkových povodí a ich správy a nového prístupu v problematike vodného plánovania (§ 11 až 16). 

K 11
V § 11 sú definované oblasti povodí a ich správa. 
Oblasťami povodí sú súvislé územia Slovenskej republiky vymedzené podľa   prirodzených hydrologických hraníc čiastkových povodí, ku ktorým sú priradené hydrologické rajóny.  Oblasťami povodí v  povodí Dunaja  sú povodie Dunaja, povodie Váhu,  povodie Hrona, povodie Hornádu,  povodie Bodrogu, a v  povodí Visly je povodie Popradu a Dunajca.
Odsek 4 definuje správu oblastí povodí. V písmenách a) až j) je vymedzenie činností, ktoré patria pod správu oblastí povodí.
Odsek 5 určuje subjekt, ktorý vykonáva správu oblastí povodí, ktorým je správca vodohospodársky významných  vodných tokov.

K § 12
V ustanoveniach  sa uplatňuje nová štruktúra vodného plánovania, ktorá spočíva vo vypracovaní plánov manažmentu oblastí povodí a „Plánu manažmentu povodia Dunaja a povodia Visly na území Slovenskej republiky („vodný plán Slovenska“)  pre dosiahnutie environmentálnych cieľov prostredníctvom programov opatrení. 
Odsek 1  všeobecne definuje pojem „plánovanie v oblasti povodí“ ako sústavnú koncepčnú činnosť vykonávanú za účelom všestrannej ochrany vôd a dosiahnutia environmentálnych cieľov, vytvárania podmienok  pre trvalo udržateľné využívanie zdrojov vody a poskytovanie vodohospodárskych služieb, regulácie využívania vôd pre škodlivými účinkami vôd. Vodné plánovanie sa vykonáva prostredníctvom plánov manažmentu povodí, ktorým súčasťou sú programy opatrení.

K § 13
	Ustanovenia upravujú plán manažmentu povodí. 
Odsek 1 všeobecne definuje plán manažmentu povodí, ktorý je základným nástrojom plánovania v oblasti vôd. Plány manažmentu í povodí sa vypracúvajú pre povodie Dunaja, povodie Váhu,  povodie Hrona, povodie Hornádu,  povodie Bodrogu a  povodie Popradu a Dunajca.
Upravuje sa  proces vypracuvávania plánu manažmentu povodí a spolupráca s jednotlivými subjektami, ktorým sú krajské úrady životného prostredie a ostatné dotknuté orgány štátnej správy a samosprávne kraje. Plány manažmentu povodí zabezpečujú ministerstvom poverené odborné organizácie. Určuje sa termín schválenia plánov manažmentu povodí - do 31. decembra 2009. Určuje sa postup vypracovania, prehodnocovania a aktualizácie plánov manažmentu oblastí povodí aj s časovým a vecným postupom, ktorý určuje rámcová smernica o vode. Vzhľadom na záväznosť týchto ustanovení,  boli do novelizovaných ustanovení tieto požiadavky premietnuté. 
Odsek 5 upravuje účasť verejnosti na procese prípravy a schvaľovania plánov manažmentu povodí. 

K § 14
    Ustanovenie definuje Vodný plán Slovenska, ktorého vypracovanie zabezpečuje ministerstvo a schvaľuje vláda Slovenskej republiky. Vodný plán Slovenska je podkladom na vypracovanie Medzinárodného plánu manažmentu povodia Dunaja a Medzinárodného plánu manažmentu povodia Visly v súlade s  medzinárodnými  záväzkami  Slovenskej  republiky. 

K § 15
Ustanovenie upravuje program opatrení, ktorý vychádza z analýz vykonaných v rámci vodného plánovania a obsahuje úlohy na zabezpečenie dosiahnutia environmentálnych cieľov. Pre jednotlivé úlohy sa určuje časový plán ich uskutočnenia, zdroje a spôsoby úhrady nákladov na ich uskutočnenie. Pri každom opatrení sa musí vyhodnotiť predpokladaný výsledok z hľadiska zlepšenia stavu vodných pomerov v danom vodnom útvare.

K § 1 6
    	     	Ustanovenie určuje v súlade s Rámcovou smernicou EÚ úlohu dosiahnutia dobrého   
   stavu povrchových vôd a dobrého stavu podzemných vôd prostredníctvom plnenia opatrení, 
   ktoré vychádzajú z plánu manažmentu povodí v termíne  do 31. decembra  2015. 
	
K § 17
	Toto ustanovenie upravuje základné povinnosti pri nakladaní s vodami. Pojem nakladanie s vodami vyjadruje najvšeobecnejší vzťah daného subjektu k vodám. Zahŕňa jednak používanie vôd, najmä odbery povrchových vôd a podzemných vôd, vypúšťanie odpadových vôd , ale aj iné ich využitie k plavbe, k rekreácii a využitie sily vody. Súčasťou nakladania s vodami sú i činnosti, ktoré majú vplyv na vodné pomery. 
V predloženom návrhu zákona sa zaraďuje, medzi základné povinnosti pri nakladaní s vodami, v súvislosti s transpozíciou Smernice Rady č. 76/464/EHS a č. 86/280/EHS,  povinnosť v jestvujúcich priemyselných zdrojoch (§ 2 ods. 28) postupne obmedzovať vo vypúšťaných odpadových vodách škodlivé látky, ktoré sú uvedené v Zozname II tohto zákona a postupne obmedzovať až do úplného vylúčenia z vypúšťaných odpadových vôd obzvlášť škodlivé látky, ktoré sú uvedené v Zozname I Prílohy č. 2 tohto zákona. Z nových priemyselných zdrojov zásadne nie je možné vypúšťať obzvlášť škodlivé látky v odpadových vodách. V súlade so Smernicou EÚ č. 86/280/EHS zákon umožňuje však povoliť na obmedzenú dobu vypúšťanie obzvlášť škodlivých látok aj z nových priemyselných zdrojov, a to za podmienok uvedených v zákone a podrobnejšie rozvedených v nariadení vlády Slovenskej republiky vydaným podľa tohto zákona. Konečným riešením však aj v týchto prípadoch musí byť úplné zamedzenie vypúšťania obzvlášť škodlivých látok do povrchových vôd.
	Ustanovenie odseku 5 je zaradené do návrhu zákona na základe požiadaviek vyplývajúcich z príslušných smerníc Rady EÚ a sleduje sa ním rešpektovať a naplniť princíp, že ochranu jednej zložky životného prostredia nie je možné riešiť na úkor iných zložiek životného prostredia.

K § 18
	Úprava všeobecného používania vôd sa preberá z doterajšej právnej úpravy. V tomto smere existuje kontinuita právnej úpravy na našom území už viac ako sto rokov. Obsahovo úprava všeobecného používania vôd sa rozšírila aj  užívanie podzemných vôd a vymedzili sa jednoduché zariadenia, ktoré podmieňujú takéto užívanie. 

K § 19
	Plavba sa podľa zákona považuje všeobecne za voľnú a zakazuje sa plavba plavidiel so spaľovacími motormi len na povrchových vodách nachádzajúcich sa v ochranných  pásmach vodárenských  zdrojov,  na  vodných nádržiach určených na hospodársky chov rýb a na odkrytých podzemných vodách.
Zákon zároveň splnomocňuje krajské úrady životného prostredia všeobecnou záväznou vyhláškou upraviť, obmedziť, prípadne zakázať používanie vôd na plavbu, ak to vyžaduje ochrana zdravia a bezpečnosť osôb, ochrana kvality vôd a vodných ekosystémov, ochrana vodných stavieb a zariadení.
Významnou úpravou je zákaz  zásobovania  plavidiel  pohonnými  látkami alebo  prevádzkovými hmotami mimo prístavu, ak ich objem v jednotlivých prípadoch je väčší ako 50 litrov, s výnimkou, ak túto činnosť zabezpečujú obslužné plavidlá.

 K § 20
Ustanovenie upravuje používanie banských vôd len, ak podnikateľ banskej činnosti nepotrebuje používať banskú vodu pre vlastnú činnosť. Ukladá sa mu povinnosť umožniť odber banských vôd tým, ktorým orgán štátnej vodnej správy  vydá povolenie.

K § 21 
Ustanovenie § 21 ods. 1 upravuje rozdelenie povolení na prípady užívania povrchových vôd a na  prípady užívania podzemných vôd a na ostatné prípady, ktoré sa týkajú užívania povrchových vôd a podzemných vôd. Úpravou sa zabezpečuje prehľad v špecifikovaní jednotlivých prípadov,  na ktoré sa vzťahuje inštitút osobitného užívania.
	Regulácia osobitného používania vôd formou povolení, vydávaných orgánmi štátnej vodnej správy má rovnako, ako úprava všeobecného používania vôd, na našom území dlhoročnú tradíciu a právnu kontinuitu. 
	Povinnosť mať povolenie orgánu štátnej vodnej správy sa rozšírila aj na výkon niektorých činností, ktoré môžu významne ovplyvniť vodné pomery, ako napr. hospodársky chov vodnej hydiny v povrchových vodách, intenzívny chov rýb, či závlaha pozemkov odpadovými vodami po ich čistení.
	Uvedené rozšírenie prípadov osobitného používania vôd, v ktorých sa vyžaduje povolenie orgánu štátnej vodnej správy sa navrhuje z dôvodov zvýšenia účinnosti ochrany vôd a odstránenia niektorých nejasností pri aplikácii príslušných ustanovení súčasného zákona.
	V dôsledku implementácie príslušných ustanovení smerníc Rady EÚ sa v navrhovanej úprave uvádzajú prípady, na ktoré možno vydať iba časovo obmedzené povolenia a k ním prislúchajúce lehoty, na ktoré možno vydať povolenie orgánu štátnej vodnej správy napr. na vypúšťanie odpadových vôd a tiež aj niektoré náležitosti povolenia.

K § 22
	Zákon ustanovuje, že práva a povinnosti, ktoré vyplývajú z povolenia na  osobitné používanie vôd, vydaného na účel spojený s užívaním nehnuteľností prechádzajú na ďalšieho nadobúdateľa majetku. Predpokladom na takýto prechod povolenia na osobitné používanie vôd je, že táto nehnuteľnosť bude i naďalej slúžiť pôvodnému účelu. Nadobúdateľ je však povinný prevod alebo prechod takéhoto majetku oznámiť do dvoch mesiacov orgánu štátnej vodnej správy. V tejto súvislosti zákon upravuje aj možnosť riešenia prípadov, keď oprávnený na odber povrchových vôd prenechá časť povoleného odberu inému. Pôjde napríklad o prípady rozdelenia nehnuteľností, pôvodne napojených na jeden vodný zdroj, bez toho, aby si každý musel samostatne zabezpečiť pripojenie na tento zdroj.
Zverená je pôsobnosť  orgánu štátnej vodnej správy zasiahnuť do využívania vôd v prospech zásobovania obyvateľstva pitnou vodou, ak výdatnosť vodného zdroja  prevyšuje potrebu  užívateľa.

K § 23
	Úprava o vydávaní povolení orgánu štátnej vodnej správy aj na výkon niektorých činností, ktoré môžu významne ovplyvniť vodné pomery bola prevzatá z platného vodného zákona Správcovi vodného toku, ktorý  vykonáva tieto činnosti v súvislosti s prevádzkou a údržbou vodného toku sa povolenie nevydáva. 

K § 24 
Zákon preberá podľa doterajších predpisov inštitút zmeny, zrušenia, dočasného obmedzenia a zániku povolenia na osobitné používanie vôd vydaného orgánom štátnej vodnej správy. 
Taxatívne vymedzuje podmienky, za splnenia ktorých môže orgán štátnej vodnej správy ním vydané povolenie na osobitné používanie vôd, zmeniť alebo zrušiť. Výkon štátnej vodnej správy si vyžaduje zmeny rozhodnutia v ktoromkoľvek čase jeho platnosti na rozdiel od správneho poriadku. V prípade zmeny alebo zrušenia rozhodnutia je potrebné vykonať riadne konanie pri zachovaní zákonných ustanovení, najmä musí byť oprávnenému daná možnosť, aby zaujal stanovisko k chystanému rozhodnutiu a možnosť použitia opravného prostriedku, pretože ide o obmedzenie alebo zánik oprávnenia, ktoré mu doteraz patrilo.
	Osobitne sa riešia prípady prechodného nedostatku vody vo vodárenskom zdroji, ktoré si vyžadujú obmedziť alebo inak upraviť zásobovanie pitnou vodou z verejného vodovodu ak je potrebné dočasne obmedziť alebo upraviť podmienky zásobovania pitnou vodou s verejného vodovodu.

K § 25
	Od zrušenia povolení na osobitné používanie vôd treba odlišovať zánik povolenIa na osobitné používanie vôd. Takéto povolenie zanikne zo zákona na základe vzniku taxatívne vymedzených právnych skutočností a nevyžaduje si vydanie samostatného rozhodnutia v správnom konaní.

K § 26
	Táto úprava určuje podľa doterajšej právnej úpravy vo väzbe na ustanovenie §120 stavebného zákona pre orgán štátnej vodnej správy pôsobnosť špeciálneho stavebného úradu s výnimkou právomoci územného rozhodovania a vyvlastnenia. Taktiež určuje z časti odlišný postup od stavebného zákona pri povoľovaní vodných stavieb orgánom štátnej vodenej správy ako špeciálnym stavebným   úradom.

K § 27 
	Inštitúty súhlasu zabezpečuje preventívnu ochranu vôd a vodných a pomerov a sú z hľadiska ochrany vôd veľmi dôležité. Súhlasy sa vydávajú na uskutočnenie, zmenu alebo odstránenie stavieb alebo zariadení alebo na činnosti, na ktoré nie je potrebné povolenie orgánu štátnej vodnej správy, ktoré však môžu ovplyvniť stav povrchových vôd a podzemných vôd. 
	Stavebné konanie pri týchto stavbách vykonáva všeobecný stavebný úrad. Orgán štátnej vodnej správy, orgánu štátnej správy má v tomto konaní postavenie dotknutého orgánu.
	Z dôvodov účinnejšej ochrany podzemných vôd pred tzv. nepriamym vypúšťaním nebezpečných látok do podzemných vôd, ako to vyplýva z požiadaviek uvedených v Smernici EÚ č. 80/68/EHS, sa ustanovuje, že orgán štátnej vodnej správy vydá súhlas na zhotovenie stavieb a zariadení pre zaobchádzanie s nebezpečnými látkami len po splnení podmienky vyplývajúcej z § 37 ods.2. Pri vydávaní súhlasu v týchto prípadoch musí vychádzať primerane aj z ustanovení § 35 ods. 2 až 5.

K § 28 
Vyjadrenie sa vyžaduje k akejkoľvek investičnej činnosti, ako aj k príprave technologických zmien vo výrobnom procese alebo v objeme výroby a v osobitných prípadoch k neinvestičnej úprave stavieb, ku geologickým prácam, k ťažbe štrku a zemným prácam a k lesným hospodárskym plánom.
	Vyjadrenia vydané podľa § 28 nemajú povahu administratívneho rozhodnutia. V stavebnom konaní sú súhlasy aj vyjadrenia podkladom rozhodnutia stavebného úradu s tým rozdielom, že súhlasy sa považujú za rozhodnutia o predbežnej otázke a teda ich obsahom je stavebný úrad viazaný (§ 40 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb.).

K § 29
	Účelom evidencie o vodách je mať k dispozícii vždy aktuálny prehľad o všetkých skutočnostiach a právnych pomeroch, týkajúcich sa nakladania s vodami. V rámci inštitútu evidencie o vodách sa eviduje okrem pôvodnej evidencie povolení, súhlasov, vyjadrení a iných rozhodnutí, vydaných orgánmi štátnej vodnej správy, sa evidujú aj  ďalšie skutočnosti, súvisiace s výkonom štátnej vodnej správy. Podrobnosti o vedení evidencie o vodách upravuje Ministerstvo životného prostredia SR všeobecne záväzným právny predpisom.

K § 30
Uvedené ustanovenia nadväzujú na doterajšiu úpravu vodného zákona a sú orientované na všeobecnú povinnosť ochrany vôd, podmienok ich výskytu a obehu. Systém ochrany vôd sa rozširuje aj na vodné ekosystémy a od vôd priamo závislé krajinné ekosystémy, teda chráni sa voda nielen z hľadiska uspokojovania potrieb človeka, ale aj z hľadiska zachovania prírodného a životného prostredia. Úprava sa odvíja z  čl. 20 Ústavy SR, podľa ktorého výkon vlastníckeho práva nesmie poškodzovať okrem iného . aj prírodu a životné prostredie nad mieru prípustnú zákonom. Uvedená úprava má všeobecný charakter, ale ustanovenie odseku 3 umožňuje orgánu štátnej vodnej správy tieto všeobecne formulované povinnosti podľa miestnych podmienok a potrieb konkretizovať a uložiť  vlastníkom poľnohospodárskych pozemkov a lesných pozemkov  konkrétne opatrenia zamerané na zachovanie a zlepšovanie vodných pomerov.

K § 31  
	Účinná ochrana vôd vyžaduje chrániť aj územia ich prirodzeného výskytu a obnovy tak, aby ľudskou činnosťou a aktivitami neboli narušené podmienky prirodzeného výskytu a obnovy povrchových vôd alebo podzemných vôd s negatívnym dopadom na množstvo a kvalitu týchto vôd.
	Chránená oblasť prirodzenej akumulácie vôd je vymedzené územie, na ktorom sa prirodzeným spôsobom tvoria významné zásoby vôd. Hospodárske aktivity na tomto území treba v záujme zachovania prirodzeného výskytu a obnovy týchto významných zdrojov vody podriadiť tomuto účelu. Navrhovaná úprava upresňuje obmedzenia, ktoré musia byť rešpektované pri plánovaní územného a hospodárskeho rozvoja preto, aby sa zabezpečila efektívna ochrana vôd prirodzene sa vyskytujúcich na tomto území. Ako prvá bola na našom území vyhlásená v r. 1978 chránená oblasť prirodzenej akumulácie vôd na Žitnom ostrove, kde sa nachádzajú zásoby podzemnej vody európskeho významu. V roku 1987 bolo vyhlásených nariadením vlády ďalších 9 oblastí. Vyhlásené chránené oblasti prirodzenej akumulácie vôd zostávajú naďalej v platnosti.

K § 32
	Úpravou podľa tohto ustanovenia sa zabezpečuje ochrana výdatnosti, kvality a zdravotnej bezchybnosti konkrétneho vodárenského zdroja, ktorý sa využíva alebo plánuje využiť na hromadné zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou z verejných vodovodov. Ochranné pásma určuje orgán štátnej vodnej správy rozhodnutím na základe záväzného posudku orgánu na ochranu zdravia. Aj v tomto prípade úprava vychádza z platnej právnej úpravy a s niektorými upresneniami preberá z nej aj režim vyhlasovania a regulácie činnosti v ochranných pásmach. Oproti platnej úprave okrem iného  zavádza povinnosť nahradiť majetkovú ujmu vlastníkom nehnuteľností, nachádzajúcich sa v ochranných pásmach vodárenských zdrojov, za obmedzenie alebo zákaz používať tieto nehnuteľnosti najmä podľa zákona o ochrane poľnohospodárskeho pôdneho fondu. Ochranné pásma vodárenských zdrojov sa zriaďujú za účelom zabezpečenia kvality a zdravotnej bezchybnosti dodávanej pitnej vody. Preto náhradu majetkovej ujmy musí znáša ten, v záujme koho sa ochranné pásma vyhlásili pre plnenie jeho podnikateľskej činnosti, súvisiacej s dodávaním pitnej vody obyvateľstvu. 
Za preukázané obmedzenie užívania pozemkov v ochranných pásmach vodárenských zdrojov patrí vlastníkovi pozemkov náhrada majetkovej ujmy v primeranom rozsahu.    Majetkovú ujmu možno uhradiť na základe dohody, v ktorej sa určí výška za ročné prípadne dlhšie obdobie, alebo ako jednorázová náhrada. Ak sa nedosiahne dohoda, výška majetkovej ujmy sa určí na  základe znaleckého posudku podľa osobitného predpisu. 
Náklady spojené s technickými úpravami v ochranných pásmach vodárenských zdrojov ako aj úhradu majetkovej ujmy je povinný poskytnúť ten, ten, kto odoberá vodu alebo ten, kto žiada o povolenie na odber vody z vodárenské zdroja; pri vodárenskej nádrži vlastník alebo stavebník vodnej stavby, slúžiacej na vzdúvanie vody vo vodárenskej nádrži. 
	V sporoch o úhradu majetkovej ujmy a o znášaní nákladov spojených s technickými úpravami rozhoduje súd.

K § 33 až 35
	Úprava sa zameriava na ochranu pred špecifickým druhom znečisťovania vôd, a to pred znečisťovaním vôd predovšetkým dusíkom a fosforom. Táto úprava bola transponovaná zo smerníc Rady EÚ č. 91/271 a č. 91/676.
	Narastajúce množstvá fosforu a dusíka, prejavujúce sa zvyšujúcimi sa koncentračnými hodnotami vo vodách, vedú v povrchových a v odkrytých podzemných vodách k eutrofizácii vôd s následkom nemožnosti ich používania na akýkoľvek účel. Vysoké koncentrácie dusíka (nad 50 mg.l-1) v podzemnej vode vylučuje ju z použitia pre pitnú vodu a pri vyšších koncentráciách môže jej používanie na pitné účely spôsobiť aj smrť kojencov.
	Vzhľadom na to, že uvedené látky sa vo väčšom množstve môžu dostávať do vôd v podstate dvomi spôsobmi - vypúšťaním komunálnych odpadových vôd a priemyselných odpadových vôd s vysokým podielom organického znečistenia alebo používaním (manipuláciou, skladovaním a aplikáciou) organických a priemyselných hnojív v poľnohospodárskej výrobe, aj ochrana pred vnikaním týchto látok do vôd sa zameriava predovšetkým na tieto činnosti.
	Na základe uvedených hľadísk úprava ustanovuje vymedziť tzv. “citlivé oblasti”, ako vodné útvary povrchových vôd, ktoré sú alebo môžu byť eutrofizované v dôsledku vypúšťania mestských alebo organicky  znečistených priemyselných vôd a tzv. “zraniteľné oblasti”, ako poľnohospodársky využívané územia, ktoré sa “odvodňujú” do povrchových vôd alebo podzemných vôd, pričom hodnota koncentrácie dusičnanov v podzemných vodách je vyššia ako 50 mg.l-1, alebo by mohla byť prekročená, ak by sa neurobili potrebné opatrenia na zamedzenie tohto trendu. Do citlivých oblastí sa zaraďujú aj vodné útvary využívané alebo využiteľné ako vodárenské zdroje, a to bez ohľadu na koncentráciu živín v nich z hľadiska možnej eutrofizácie.
	Ustanovuje sa povinnosť vykonať opatrenia potrebné na ochranu povrchových vôd a odkrytých podzemných vôd pred eutrofizáciou a pred nárastom dusičnanov v podzemných vodách nad prípustnú hodnotu. Takými opatreniami sú sprísnené požiadavky a podmienky na vypúšťanie odpadových vôd v citlivých oblastiach a  vypracovanie a uskutočňovanie “Programu činnosti” v ohrozených oblastiach. Okrem toho, za účelom zabezpečenia všeobecne prijateľnej úrovne ochrany vôd pri vykonávaní poľnohospodárskych činností, navrhovaná úprava sa ustanovuje povinnosť vydať Kódex správnej poľnohospodárskej praxe a zabezpečiť jeho dobrovoľné dodržiavanie poľnohospodármi. Príloha č. 5 časť B zákona obsahuje hlavné zásady pre vypracovanie “Programu činnosti” a základné opatrenia, minimálne ktoré by mal obsahovať Kódex správnej poľnohospodárskej praxe. 
	Smernica Rady EÚ č. 91/676 pripúšťa možnosť vypracovať “Program činnosti” pre každú vymedzenú ohrozenú oblasť osobitne alebo jeden program pre všetky zraniteľné oblasti vymedzené na území členského štátu.  

K § 36 
Ustanovenie ukladá povinnosť odvádzať a vypúšťať odpadové vody v aglomeráciách s viac ako 2000 ekvivalentnými obyvateľmi v zásade iba verejnou kanalizáciou po vyčistení na mechanicko-biologickej čistiarni odpadových vôd. Pripúšťa vo výnimočných a ojedinelých prípadoch tiež odchylný postup. 
Zároveň definuje aglomeráciu ako územne ohraničenú oblasť, v ktorej sú osídlenie alebo hospodárska činnosť natoľko rozvinuté, že je opodstatnené odvádzať z nich komunálne odpadové vody stokovou sieťou do čistiarne odpadových vôd alebo na iné miesto ich spracovania a vypúšťania. V tejto súvislosti sa ustanovuje, že v aglomeráciách od 2 000 do 10 000 ekvivalentných obyvateľov, ktoré nemajú vybudovanú verejnú kanalizáciu sa zabezpečí vypúšťanie komunálnych odpadových vôd do 31. decembra 2015 a v aglomeráciách nad 10 000 ekvivalentných obyvateľov do 31. decembra 2010 podľa plánu rozvoja verejných vodovodov a verejných kanalizácií. 
	Právna  úprava vypúšťania odpadových vôd a osobitných vôd do povrchových alebo podzemných vôd vychádza z platného tzv. emisno-imisného princípu povoľovania vypúšťania odpadových vôd, pričom zohľadňuje zásady a požiadavky vyplývajúce z príslušných smerníc Rady EÚ, najmä č. 91/271, č. 76/464, č. 80/68 a č. 80/280 a ďalších tzv. dcérskych smerníc smernice č. 76/464. V tejto súvislosti sa  zavádzajú, v zhode s príslušnými smernicami Rady EÚ aj niektoré nové pojmy ako napr. “kvalitatívny cieľ,” pod ktorým treba rozumieť v podstate hodnoty ukazovateľov prípustného množstva látok v povrchových vodách podľa platnej  úpravy. Pri ustanovovaní týchto hodnôt sa principiálne vychádza na jednej strane z ich toxicity na biocenózu a ľudský organizmus, biologickej rozložiteľnosti (stálosti) a bioakumulácie v žijúcich organizmoch a v organizme ľudí a na strane druhej z najlepších dostupných techník a technológií na elimináciu týchto látok priamo v zdroji vypúšťaných odpadových vôd. Škodlivé látky sa rozčlenili podľa miery ich škodlivosti do dvoch skupín, rozšíril sa ich počet a ustanovujú sa ich hodnoty aj pre podzemné vody. 
	Do návrhu zákon je zaradený úprava v súlade so Smernicou Rady EÚ č. 76/464. Ide o úpravu, ktorá sa bude týkať vypúšťania predovšetkým priemyselných odpadových vôd do povrchových vôd do podzemných vôd a do verejnej kanalizácie. Cieľom tejto úpravy je zvýšiť ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred mimoriadne škodlivými a život ohrozujúcimi látkami, nielen sprísnením limitných hodnôt pre ich vypúšťanie, ale aj vypúšťanie škodlivých látok do povrchových vôd a podzemných vôd postupne obmedzovať a vypúšťanie obzvlášť škodlivých látok do týchto vôd úplne vylúčiť. 
	Dôležitou zásadou upravenou v zákone je, viazanosť orgánu štátnej vodnej správy pri povoľovaní vypúšťania odpadových vôd a osobitných vôd do povrchových alebo podzemných vôd  ustanovenými ukazovateľmi vyjadrujúcimi stav povrchových vôd, limitnými hodnotami znečistenia v odpadových vodách a osobitných vodách a  požiadavkami na kvalitu povrchových vôd.
Výnimočne nad rámec limitných hodnôt znečistenia možno povoliť vypúšťanie odpadových vôd pri vykonávaní skúšobnej prevádzky alebo opravy čistiarne odpadových vôd, stokovej siete alebo jej objektov na určený čas, ak sa vykonajú všetky opatrenia, ktoré zamedzia alebo zmiernia nepriaznivý vplyv vypúšťaných odpadových vôd alebo osobitných vôd na stav vody v recipiente.

K § 37
	Úprava obsahuje prísnejšie podmienky vypúšťania odpadových vôd do podzemných vôd  oproti ich vypúšťania do povrchových vôd.
	Predovšetkým treba zdôrazniť, že pred vydaním povolenia na vypúšťanie komunálnych odpadových vôd alebo vôd obsahujúcich škodlivé látky do podzemných vôd musí žiadateľ o takéto vypúšťanie zabezpečiť  zisťovanie v takom rozsahu, aby bola zdokumentovaná nielen kvalita podzemnej vody a ostatné náležitosti podľa § 37 ods. 1, ale aby sa mohli navrhnúť opatrenia, ktoré účinne zabránia jednak šíreniu sa znečisťujúcich látok obsiahnutých vo vypúšťaných odpadových vodách do okolitých vodných útvarov, ako aj poškodzovaniu od nich závislých vodných a krajinných ekosystémov.
	Ak sa na základe vykonaného predchádzajúceho prieskumu spoľahlivo preukáže, že daná podzemná voda je hodnotená ako trvalo nevhodná pre akékoľvek používanie, možno povoliť vypúšťanie uvedených odpadových vôd do podzemných vôd. V praxi pôjde spravidla o presne lokalizované a proti šíreniu znečistenia riadne zabezpečené vodné útvary podzemnej vody, ktoré boli veľmi silne znečistené predchádzajúcou priemyselnou alebo poľnohospodárskou výrobou a ich sanácia by bola sporná  alebo ekonomicky, či technicky veľmi náročná.
	Úprava uvádza tiež striktný zákaz vypúšťať odpadové vody s obsahom obzvlášť škodlivých látok a tzv. infekčné vody zo zdravotníckych a iných zariadení do podzemných vôd. Prípady jestvujúcich vypúšťaní týchto vôd do podzemných vôd upravujú prechodné ustanovenia.
	V súlade so Smernicou Rady EÚ č. 91/271/EHS zákon výslovne zakazuje vypúšťať kal z čistiarní odpadových vôd do povrchových vôd a ustanovuje povinnosť, aby sa tento kal v rámci možnosti využíval. V tejto súvislosti sa ustanovuje povinnosť pre orgány štátnej vodnej správy zverejňovať každé dva roky situačnú správu o zneškodňovaní komunálnych odpadových vôd a čistiarenských kalov v oblasti ich územnej pôsobnosti. Sleduje sa tým cieľ dostať plnenie uvedených úloh  pod verejnú kontrolu, a tým zvýšiť aj takýmto spôsobom zodpovednosť samosprávnych orgánov miest a obcí za dosahovaný stav a úroveň riešenia uvedenej problematiky, keďže vypúšťanie komunálnych odpadových vôd, na rozdiel od priemyselných odpadových vôd, nemožno  prakticky zakázať vypúšťať.

K § 38
	Navrhovaná úprava vychádza z  platnej úpravy. Vykonané zmeny vyplývajú z implementácie smernice Rady EÚ č 76/464 v záujme zvýšenej ochrany vôd, a to nielen pokiaľ ide o určovanie znečisťujúcich látok obsiahnutých v odpadových vodách vypúšťaných do verejnej kanalizácie a ich limitných hodnôt, ale aj o preukázanie splnenia  určitých podmienok, súčasne so žiadosťou o vydanie povolenia. Sleduje sa tým zvýšiť význam ochrany zdravia prevádzkových zamestnancov verejnej kanalizácie a ochrany jednotlivých zariadení verejnej kanalizácie, zvýšiť prevádzkovú bezpečnosť čistiarne odpadových vôd i ochranu výslednej kvality čistiarenského kalu z hľadiska jeho ďalšieho spracovania i prípadného využitia. Zákon č. 442/2002 Z.z. o verejných vodovodoch a verejných kanalizáciách.

K § 39
	Zákon zavádza pojem “nebezpečná látka", a to pre skupiny alebo druhy škodlivých látok a obzvlášť škodlivých látok, uvedených v prílohe č. 2 tohto zákona, pokiaľ nie sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd. Tým sa sleduje terminologicky odlíšiť významovo i vecne odlišné zaobchádzanie s tými istými látkami a s nimi spojené ochranné opatrenia keď sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd a  keď nie sú ich súčasťou.
	Ustanovenia obsahujú tiež povinnosti pre používateľa nebezpečných látok z hľadiska prevencie možných únikov nebezpečných látok do povrchových  vôd alebo do podzemných vôd alebo do prostredia súvisiaceho s vodu (čo sa označuje v smernici Rady EÚ č. 80/68 ako “nepriame vypúšťanie”) pri nakladaní s nimi.
	Navrhovaná úprava uvádza prípady a podmienky, za ktorých môže orgán štátnej vodnej správe povoliť na obmedzený čas a v nevyhnutnej miere použitie nebezpečných látok vo vodách a upravuje aj zaobchádzanie s obalmi z nebezpečných látok.

K § 40
	Realizácia opatrení na dosiahnutie súladu vypúšťania škodlivých látok a obzvlášť škodlivých látok v odpadových vodách do povrchových alebo podzemných vôd, ako aj dosiahnutie súladu nakladania s nimi, pokiaľ nie sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd,  podľa tohoto zákona bude organizačne, technicky i finančne veľmi náročná. Potrebné opatrenia spočívajú nielen v rekonštrukcii jestvujúcich, či výstavbe nových čistiarní priemyselných odpadových vôd, ale aj v zmenách výrobných technológií a zavadzaní najlepšej dostupnej techniky, či v niektorých prípadoch aj v zmene výrobného programu.  Preto navrhovaná úprava, ktorá je v našej právnej úprave nová a vyplýva zo smernice Rady EÚ č. 76/464/EHS a č. 86/280/EHS, ukladá, v súlade so Smernicou Rady EÚ č. 76/464/EHS, vypracovať “Program znižovania znečisťovania vôd škodlivými látkami a obzvlášť škodlivými látkami”. Určuje tiež podstatné náležitosti tohto  programu a lehoty jeho aktualizácie. 

K § 41
	Napriek sprísnenej úprave na ochranu vôd pred znečistením nemožno v praxi úplne zabrániť znečisteniu vôd, ktoré presiahne prípustnú mieru, napr. v dôsledku prevádzkovej alebo prírodnej udalosti, zanedbaním povinností osôb. Preto je potrebné mať upravený postup pre takýto prípad. Vychádzajúc z doterajšej úpravy a z praktických poznatkov sa v tomto paragrafe upravuje základný postup pri mimoriadnom zhoršení alebo ohrození kvality vôd. Tak, ako doteraz sa počíta s činnosťou Slovenskej inšpekcie životného prostredia, so správcami vodných tokov, ako aj s obcami. Prvotnú zodpovednosť, aj v súlade s príslušnými medzinárodnými  dokumentmi, však nesie pôvodca tohto  znečistenia, ktorý znáša aj náklady na odstránenie znečistenia bez ohľadu na to, či potrebné opatrenia vykonal osobne alebo ich vykonali namiesto neho odborne spôsobilé a technicky vybavené osoby.
Ten, kto zistí príznaky mimoriadneho zhoršenia vôd, je povinný bez zbytočného odkladu spôsobom podľa miestnych pomerov ohlásiť  túto skutočnosť Slovenskej inšpekcii životného prostredia alebo obvodnému úradu životného prostredia, na linku tiesňového volania 112, podľa zákona o integrovanom záchrannom systéme, obci a  správcovi vodného toku. Príznaky mimoriadneho zhoršenia hraničných vôd inšpekcia oznámi Základnému medzinárodnému varovnému stredisku Slovenskej republiky v Bratislave.
Pôvodcovi mimoriadneho zhoršenia vôd sa ukladá povinnosť vykonať bezprostredné opatrenia a opatrenia na odstránenie jeho následkov, ktorými sú likvidácia uniknutých nebezpečných  látok, sledovanie kvality ohrozenej podzemnej vody, ak je nebezpečenstvo prieniku nebezpečných látok do zeme a uvedenie zasiahnutého miesta, ak je to možné, do pôvodného stavu. 

K § 42
Najdôležitejšou zložkou ochrany povrchových vôd a podzemných vôd je prevencia, na ktorú je kladený zvýšený dôraz v predchádzajúcich ustanoveniach. V prípade, že i napriek týmto preventívnym opatreniam dôjde k ohrozeniu alebo poškodeniu povrchových vôd a podzemných vôd alebo prostredia s nimi súvisiaceho, je povinnosťou každého kto takéto poškodenie spôsobí, vykonať opatrenia na nápravu. Táto zákonná povinnosť sa vzťahuje aj na nadobúdateľa majetku, ktorého používanie súviselo s ohrozením, alebo poškodením povrchových vôd a podzemných vôd. Pôjde o prípady rôznych prevádzok a výrobných činností, ktoré takýto nepriaznivý stav spôsobia a prejdú do vlastníctva iných subjektov. Zmenou právneho subjektu prechádza zo zákona táto zodpovednosť aj na ďalšieho nadobúdateľa.
	Zákon pamätá aj na prípady, keď subjekt povinný vykonať opatrenia nie je známy, alebo nemá prostriedky a hrozí nebezpečie a hrozí nebezpečie zhoršenia stavu vôd alebo prostredia s ním súvisiaceho. V takomto prípade vykonanie opatrení zabezpečí orgán štátnej vodnej správy.
	Úprava tohoto ustanovenia rieši aj otázku zabezpečenia prístupu na nehnuteľnosť, alebo dočasné obmedzenie riadneho užívania nehnuteľností za náhradu za účelom vykonania opatrení na nápravu. Ak vykonaným opatrením na nápravu vznikne škoda, vlastníci dotknutých nehnuteľností majú právo na náhradu škody podľa všeobecných právnych predpisov a náhrade škody.

K § 43 
	Úprava týchto ustanovení je zameraná na pojmové vymedzenie vodného toku a jeho právnej povahy aj s ohľadom na Čl. 4 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého sú vodné toky vo vlastníctve Slovenskej republiky. Zároveň zachováva kontinuitu vlastníckych vzťahov tak, aby nedošlo k žiadnym vlastníckym zmenám oproti doterajšej úprave, ktorá založila vlastníctvo štátu povrchových vôd vo vodnom toku a pozemkov tvoriacich ich korytá. Nové vymedzenie pojmu vodný tok vytvára právny priestor, aby v súlade s ústavným princípom rovnosti vlastníctva mohli byť vlastníkmi vodných stavieb, alebo pozemkov napríklad umelých vodných tokov aj neštátne subjekty.
	V prípadoch neštátneho vlastníctva vodných stavieb na vodných tokoch /vodné nádrže, kanály a pod./ právna povaha nimi zadržiavaných, akumulovaných, resp. odvádzaných povrchových vôd, ako vlastníctva štátu, zostáva nezmenená.
	Zákon rieši aj problematiku, ktorá súvisí so spresňovaním brehových čiar korýt vodných tokov, vznikom alebo zmenou nových korýt a tým aj s vymedzením rozsahu pozemkov tvoriacich vodné toky, ako aj problematiku ochrany vodných tokov a ich korýt. 

K § 44
	Vodné toky sa členia podľa významu na vodohospodársky významné vodné toky a drobné vodné toky a z hľadiska ich využitia na vodárenské vodné toky a ostatné vodné toky. Vodárenské vodné toky sú zároveň aj vodohospodársky významné vodné toky, ktorých

K § 45
Ustanovenie upravuje prípady vrátenia vodného toku zmeny koryta neupraveného vodného toku pôsobením vôd alebo iným prírodným vplyvom. Vychádza zo zásady, že správca vodného toku je povinný vrátiť tento vodný tok do pôvodného stavu s výnimkou, ak zmenou koryta dôjde k zlepšeniu odtokových pomerov.  Správca vodného toku je v takomto prípade povinný požiadať o povolenie orgán štátnej vodnej správy na jeho vrátenie

K § 46
Definuje základné náležitosti inundačného územia i spôsob jeho vymedzenia. Ochranu vodných tokov zákon zabezpečuje jednak zakotvením povinnosti na vykonávanie riadnej správy a zabezpečenie plnenia všetkých funkcií vodného toku a určením povinností  pre vlastníka stavby vo vodnom toku.

zoznam sa v záujme informovanosti ale aj z dôvodov osobitného právneho režimu uverejňuje všeobecne záväzným právnym predpisom.

K § 47
Ustanovenie upravuje zákazy činností, ktoré poškodzujú vodné toky a ich korytá a v tejto súvislosti ukladá povinnosti vlastníkov vodných stavieb a iných technických zariadení umiestnených vo vodných tokoch a na pobrežných pozemkoch.

K § 48 
	Správa vodných tokov je definovaná, ako činnosti vykonávané v rámci ich údržby a prevádzky za účelom zachovania a rozvoja všetkých funkcií vodného toku na uspokojovanie verejnoprospešných záujmov. Správa vodných tokov je zverená štátnej organizácií rezortu Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. 
	Vlastník okrem iného má na vlastné náklady  odstraňovať nánosy brániace nehatenému odtoku alebo prietoku vody. Vlastník takýchto pozemkov je povinný zdržať sa činností, ktoré môžu ovplyvniť prirodzený režim vôd vo vodnom toku alebo ohroziť ich kvalitu a ak ide o drobný vodný tok je povinný na vlastné náklady udržiavať pobrežné pozemky v takom stave, aby netvorili prekážky brániace riadnemu odtoku vôd v koryte vodného toku.
	Úlohy na úseku správy vodného toku zákon ustanovuje ako povinnosti správcu. Za významné úlohy možno považovať najmä udržiavanie koryta v stave, ktorý zabezpečuje jeho dostatočnú prietočnosť a bezpečné odvádzanie vody z územia, udržiavanie brehových porastov a porastov v inundačných územiach tak, aby neboli prekážkou odtoku vody. Zákonnou povinnosťou správcu vodného toku je udržiavať v riadnom stave a prevádzkovať vodné stavby v koryte vodného toku. Medzi takéto stavby patria aj úpravy brehov a ďalšie vodné stavby, ktoré slúžia plneniu funkcií vodného toku.
	Ďalšie úlohy správcu vodného toku sa týkajú udržiavania  splavnosti vodných ciest, vytvárania podmienok pre povolené nakladanie s vodami, ktoré súvisí s vodným tokom, spolupráca pri zneškodňovaní mimoriadneho zhoršenia vôd a spolupráca s orgánmi štátnej vodnej správy pri výkone štátnej správy vo veciach vodného toku.
	Povinnosti na úseku riadnej správy vodného toku, do ktorých sa zahrňuje aj výstavba príslušných vodných stavieb, udržiavanie koryta vodného toku a inundačných území v stave, zabezpečujúcom prietočnosť aj veľkých vôd, majú charakter aj prevencie v povodňovej ochrane. Pokiaľ ide o zabezpečovacie práce vykonávané na úseku ochrany pred povodňami správcom vodného toku budú spolu so záchrannými prácami ako aj organizáciou ochrany pred povodňami upravené osobitným zákonom. Do vydania tohoto zákona zostáva ochrana pred povodňami upravená v zákone o štátnej správe vo vodnom hospodárstve a v jeho vykonávacom predpise nedotknutá.

K § 49
Navrhovaná úprava obsahuje aj potrebné oprávnenia pre správcu vodného toku pri správe vodného toku. Patrí sem okrem iného  aj oprávnenie vstupovať v nevyhnutnom rozsahu na cudzie nehnuteľnosti s tým, že ak tým spôsobí škodu, je povinný ju nahradiť.

K § 50
	Ustanovenia upravujú povinnosti vlastníkov pobrežných pozemkov. Vlastník takýchto pozemkov je povinný okrem iného zdržať sa činností, ktoré môžu ovplyvniť prirodzený režim vôd vo vodnom toku alebo ohroziť ich kvalitu a ak ide o drobný vodný tok je povinný na vlastné náklady udržiavať pobrežné pozemky v takom stave, aby netvorili prekážky brániace riadnemu odtoku vôd v koryte vodného toku.

K § 51
Ustanovenie pripúšťa, že v odôvodnených prípadoch možno správu drobného vodného toku alebo jeho uceleného úseku previesť do správy inej štátnej organizácie, ktorej drobný vodný tok prevažne slúži. Správca drobného vodného toku môže drobný vodných tok alebo jeho môže prenechať do nájmu alebo do výpožičky neštátnym subjektom, a to koncesionárovi počas koncesnej doby k vodnej stavbe, obci územím ktorej drobný vodný tok preteká alebo aj inej právnickej alebo fyzickej osobe, oprávnenej na podnikanie, ak táto preukáže, že drobný vodný tok s jej činnosťou súvisí. súvislosť nájmu alebo výpožičky s jej činnosťou.

K § 52
	Navrhované ustanovenie vychádza z platnej úpravy, pričom spresňuje pojem “vodná stavba” a rozširuje príkladný výpočet, vodných stavieb s cieľom predchádzať prípadným nejasnostiam pri posudzovaní vodnej stavby. V zásade možno konštatovať, že účelom vodných stavieb je jednak upravovať hydrologický režim povrchových vôd alebo podzemných vôd v záujme ich lepšieho využívania alebo v záujme ochrany pred ich škodlivými účinkami, jednak využívať prirodzené vlastnosti na uspokojovanie osobných potrieb obyvateľstva alebo na výrobné a iné podnikateľské aktivity. 

K § 53 a 54
	Ustanovenia týchto paragrafov podrobnejšie upravujú povinnosti vlastníka vodnej stavby v záujme jej riadnej prevádzky a údržby, ktoré je vlastník vodnej stavby povinný vykonávať na vlastné náklady.
	Za účelom riadneho výkonu prevádzky a údržby vodnej stavby ukladá zákon povinnosť vlastníkom pozemkov susediacich s vodnou stavbou umožniť vstup na tieto pozemky s tým, že vlastník vodnej stavby je povinný uhradiť škody, ktoré vlastníkovi pozemkov v tejto súvislosti vznikli.

K § 55
	Ustanovenie upravuje režim ochrany vodných stavieb tým, že uvádza zákazy niektorých činností, ktorými môže byť vodná stavba ohrozená alebo poškodená. Umožňuje orgánu štátnej vodnej správy určiť pásmo ochrany vodnej stavby na návrh vlastníka tejto stavby. V tomto prípade je vlastník vodnej stavby povinný vlastníkovi nehnuteľnosti nahradiť spôsobenú škodu. Orgán štátnej vodnej správy môže tomu, kto svojou činnosťou poškodil vodnú stavbu alebo ohrozil alebo znemožnil jej prevádzku nariadiť odstránenie škodlivého stavu.

K § 56
	Zákon obsahuje výpočet základných povinností spojených s prevádzkovaním vodných stavieb, čo je odôvodnené spoločenským záujmom udržiavania vodných stavieb v trvale dobrom a prevádzkyschopnom stave. Jednou z dôležitých povinností vlastníkov vodných stavieb je zabezpečovať na nich odborný technicko-bezpečnostný dohľad. Výkon odborného technicko-bezpečnostného dohľadu je vysoko odborná činnosť, ktorá sa musí zabezpečovať kvalifikovaným pracoviskom. Pre vodné stavy ustanovuje zákon, z hľadiska zabezpečovania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu, pôsobnosť pre Ministerstvo životného prostredia SR na ich zaraďovanie do štyroch kategórií, pričom pre vodné stavby zaradené do I. a II. kategórie môže takýto dohľad vykonávať len špecializovaná organizácia poverená týmto ministerstvom. Úprava obsahuje tiež povinnosti vlastníka, resp. stavebníka vodnej stavby pri vykonávaní odborného technicko-bezpečnostného dohľadu.
	Podrobnosti týkajúce sa samotného výkonu odborného technicko-bezpečnostného dohľadu sa upravia vo všeobecne záväznom právnom predpise.

K § 57
	Ustanovenie  upravuje inštitút manipulačného poriadku vodnej stavby, ktorý je povinný vlastník taxatívne vymedzených vodných stavieb predložiť na  schválenie orgánu štátnej vodnej správy. Manipulačný poriadok slúži j samotnému užívateľovi a orgánu štátnej vodnej správy a správcovi vodného toku, pretože sú v ňom upravené podstatné veci, týkajúce sa vodnej stavby s prihliadnutím na rôzne situácie, ktoré môžu nastať zmenami v hydrologickom režime vodného toku alebo manipuláciou s vodnou stavbou. 
	Vzhľadom na skutočnosť, že vodné stavby na vodnom toku sú svojou prevádzkou na sebe závislé ukladá sa správcovi vodohospodársky významného vodného toku vypracovať súhrnný manipulačný poriadok za ním spravovaný hlavný vodný tok a jeho prítoky. V ňom sa upravia situácie, ktoré môžu nastať vplyvom vôd, vplyvom extrémnych klimatických pomerov, alebo poruchou na niektorej vodnej stavbe, a ktoré bude nevyhnutné riešiť koordinovaným postupom prevádzkovateľov všetkých vodných stavieb, v súčinnosti so správcom vodného toku a orgánom štátnej vodnej správy. 

K § 58 až 63
	Problematika zákona má široký záber, pretože upravuje vzťahy k všetkým vodám. Z hľadiska usporiadania štátnej správy problematika vôd zasahuje do kompetencie viacerých ústredných orgánov štátnej správy. Navrhovaný zákon vychádza z doterajšieho usporiadania základných kompetencií ústredných orgánov štátnej správy, vyplývajúcich zo zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej  správy Slovenskej republiky v znení neskorších prepisov a zákona č. 139/2003 Z.z. 

K § 59
	Ministerstvo životného prostredia SR ako ústredný orgán štátnej vodnej správy a vodného hospodárstva zabezpečuje úlohy na úseku riadenia výkonu štátnej vodnej správy a plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru.
	Jednou z dôležitých úloh ministerstva, ktorou sa premietajú Smernice EÚ o vodného zákona je systematické zisťovanie a hodnotenie výskytu a stavu povrchových a podzemných vôd na celom území Slovenskej republiky.
	V súlade s Rámcovou smernicou o vode zákon zavádza nový inštitút vodného plánovania a v tejto súvislosti zveruje dôležité úlohy  ministerstvu a to zabezpečovanie vypracovania Vodného plánu Slovenska, plánov manažmentu povodí ako aj  koordináciu v rámci medzinárodnej spolupráce v povodí Dunaja a povodí Visly, vypracúvanie koncepcie a rozvojové programy vo vodnom hospodárstve. 
	Medzi ďalšie úlohy, ktoré vyplývajú pre Ministerstvo životného prostredia SR z nových inštitútov, založených týmto zákonom patria úlohy súvisiace s vyhlásením citlivých oblastí a zraniteľných oblastí, programom monitorovania ako aj s vypracovaním Programu postupného znižovania znečistenia vôd škodlivými a obzvlášť škodlivými látkami a nebezpečnými látkami. ďalšie úlohy  ministerstva sú zamerané na vypracúvanie koncepcie a rozvojových programov vo vodnom hospodárstve a ústredné riadenie činnosti na úseku správy a prevádzky vodných tokov a vodných stavieb vo vlastníctve  štátu, ktoré slúžia k plneniu funkcií vodného toku, Významnou činnosťou je gestorstvo nad úlohami v oblasti vôd vo vzťahu k EÚ  a úlohy medzinárodnej spolupráce na tomto úseku.
	
K § 60
Krajský úrad životného prostredia má v zásade postavenie druhostupňového orgánu štátnej vodnej správy. Zákon krajskému úradu životného prostredia zveruje pôsobnosť prvostupňového orgánu najmä vo veciach medzinárodných vôd a hraničných vôd a vo veciach, ktoré svojim významom presahujú hranice okresov. V nadväznosti na nové inštitúty zavedené vodným zákonov zveruje krajským úradom životného prostredia pôsobnosti  súvisiace s vyhlásením vodných útvarov alebo ich častí s vodou určenou na závlahy, vymedzením vodných útvarov povrchových vôd ako vhodných pre život a reprodukciu rýb a ich rozdelením na vody lososové a vody kaprové a zakladá pôsobnosť na ustanovenie podmienok plavby plavidiel so spaľovacím motorom. Táto úprava súvisí s doterajším všeobecným zákazom používania povrchových vôd na plavbu motorových plavidiel. Nová úprava umožňuje ustanoviť podmienky, za ktorých bude možné uskutočňovať plavbu motorových plavidiel so spaľovacím motorom tak, aby nedošlo ohrozovaniu kvality vôd, narušovaniu rekreácie a ďalších zákonom chránených záujmov. V rámci výkonu štátneho vodoochranného dozoru krajskému úradu životného prostredia sa zverila významná pôsobnosť na rozhodovanie o dočasnom zákaze, prípadne obmedzení výroby alebo činnosti, ak hrozí nebezpečenstvo závažnej ekologickej ujmy. V súlade s úlohami súvisiacimi s vodným plánovaním sa zverila krajskému úradu životného prostredia nová úloha koordinovať plnenie úloh vyplývajúcich z plánov manažmentu povodí a programov opatrení zameraných na dosiahnutie environmentálnych cieľov a v týchto veciach vykonáva aj štátnu vodnú správu.

K § 61
	Obvodný úrad životného prostredia je prvostupňovým orgánom štátnej vodnej správy vo veciach upravených týmto zákonom, ak sa nezverujú iným orgánom. Vykonáva funkciu špeciálneho stavebného úradu pri zriaďovaní, zmene alebo zrušení vodných stavieb. V rámci správneho konania rozhoduje najmä pri povoľovaní osobitného užívanie vôd a pri činnostiach, ktoré ovplyvňujú vodné pomery.
	Vyjadrovacou činnosťou k  výstavbe sa zabezpečuje preventívna ochrana vôd a vodných pomerov pri výstavbe a prevádzke vodných a iných stavieb. Ochrana vodárenských  zdrojov sa zabezpečuje určovaním ochranných pásiem, ktoré sú súčasne aj pásmami hygienickej ochrany vodárenských zdrojov určených pre zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou.
Osobitné úlohy plní pri výkone štátneho vodoochranného dozoru, ktorého súčasťou je aj výkon odborného technicko-bezpečnostného dozoru nad vodnými stavbami, ktorých stav by mohol ohroziť bezpečnosť osôb a majetku a pri ukladaní opatrení na  nápravu, ako aj sankčných postihov za porušenie povinností ustanovených v oblasti vôd. Na tomto úseku prejednáva aj priestupky.
	Obvodný  úrad životného prostredia má pôsobnosť odvolacieho orgánu vo veciach, v ktorých v prvom stupni rozhodovala obec.

K § 62
	Slovenská inšpekcia životného prostredia (inšpekcia) je odborným kontrolným orgánom, prostredníctvom ktorého Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru vo veciach ochrany vôd a hospodárenia s vodami.
	V rámci výkonu tejto dozornej činnosti kontroluje najmä dodržiavanie podmienok rozhodnutí pri vypúšťaní odpadových vôd alebo osobitných vôd do povrchových vôd alebo podzemných vôd a prevádzke čistiarní odpadových vôd a dodržiavanie právnych predpisov pri nakladaní s nebezpečnými látkami. Na základe výsledku kontrol ukladá právnickým osobám a fyzickým osobám, ktorými sú podnikatelia pokuty v správnom konaní a vyžaduje od kontrolovaných subjektov vykonanie nápravy.
	Inšpekcia  schvaľuje havarijné plány v správnom konaní, a plní dôležitú úlohu pri riešení mimoriadneho zhoršenia vôd, v rámci ktorého je oprávnená vyžadovať si spoluprácu orgánov štátnej správy a iných právnických a fyzických osôb a vydávať pôvodcovi príkazy na vykonanie potrebných opatrení na zamedzenie znečistenia vôd a odstránenie jeho škodlivých následkov mimo správneho konania. Ak sa opatrenia na zneškodnenie mimoriadneho zhoršenia vôd alebo na odstránenie jeho škodlivých následkov nedosiahnu na základe ústneho príkazu, inšpekcia je oprávnená rozhodnúť o ich uložení v správnom konaní.  Inšpekcia zabezpečuje úlohy vyplývajúce pre Slovenskú republiku z medzinárodného systému ochrany vôd a pri cezhraničnom zhoršení kvality vôd na hraničných tokoch a zabezpečuje prevádzku Základného medzinárodného varovného strediska SR.

K § 63
	Obec bude naďalej na úseku štátnej vodnej správy zabezpečovať pôsobnosť prvostupňového orgánu pri povoľovaní odberov povrchových vôd a podzemných vôd pre potreby jednotlivých domácností, ako aj pri zhotovení, zmene a zrušení vodných stavieb, ktoré súvisia s týmto odberom. Pri zakladaní pôsobnosti sa vychádzalo zo zákona č. 416/2001 Z.z  o prechode pôsobností z orgánov štátnej správy na obce a vyššie územné celky. 
	Významnou pôsobnosťou je výkon štátneho vodoochranného dozoru obce zameraný najmä na plnenie si povinností vyplývajúcich z tohto zákona pre občanov. Obec je oprávnená na zabezpečenie odstránenia zistených nedostatkov ukladať opatrenia rozhodnutím v správnom konaní. ako aj prejednávať  priestupky  v určenom rozsahu na úseku vôd, vodných tokov a vodných stavieb.

K § 64 
	      Vzhľadom na presun kompetencií na úseku vodného hospodárstva podľa zákona č. 139/2003 Z.z. Ministerstvu pôdohospodárstva Slovenskej republiky zostávajú v pôsobnosti tieto úlohy - identifikácia vodných útvarov alebo ich častí na závlahy, vydávanie Kódexu správnej poľnohospodárskej praxe a zabezpečenie vypracovania a kontroly plnenia Programu poľnohospodárskych činností  vo vyhlásených zraniteľných oblastiach a pravidelne ich prehodnocovanie. 

K § 65
	Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky 
plní osobitné úlohy v oblasti zabezpečovania zdravotnej bezchybnosti vôd určených najmä na zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou a na kúpanie. V tomto smere riadi a usmerňuje výkon štátneho zdravotného dozoru.

K §  66 
	Súčasťou výkonu štátnej vodnej správy je aj vykonávanie štátneho vodoochranného dozoru. Zákon ukladá obvodným úradom životného prostredia, krajským úradom životného prostredia a obciam povinnosť vykonávať dozor nad dodržiavaním ustanovení tohto zákona, všeobecne záväzných právnych predpisov vydaných  na jeho vykonanie, ako aj nad dodržiavaním nimi vydaných rozhodnutí.
	Touto činnosťou sa zabezpečuje sústavná kontrola dodržiavania povinností najmä pri osobitnom používaní vôd, pri zaobchádzaní s nebezpečnými látkami, ako aj ďalších povinností, ktorých plnenie si zákon vyžaduje. Nástrojom na vykonanie náprav pri zistení nedostatkov v rámci výkonu štátneho vodoochranného dozoru je oprávnenie ukladať opatrenia rozhodnutím v správnom konaní.
	Súčasťou štátneho vodoochranného dozoru je aj odborný technicko-bezpečnostný dozor nad vodnými stavbami, ktorých stav by mohol ohroziť bezpečnosť osôb alebo majetku. V rámci odborného technicko-bezpečnostného dozoru sa kontroluje, ako si vlastníci alebo užívatelia vodných stavieb plnia povinnosti na úseku vykonávania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu. V prípade zistených nedostatkov orgány štátnej vodnej správy rozhodnú o opatreniach a termínoch na ich splnenie.

K § 67
	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru vo vzťahu k orgánom miestnej štátnej vodnej správy a inšpekcii. Výkonom hlavného vodoochranného dozoru sa zabezpečuje cieľavedomá a systematická kontrola jednak výkonu štátnej vodnej správy a prostredníctvom špecializovaného kontrolného orgánu Slovenskej inšpekcie životného prostredia aj kontrolu právnických osôb a fyzických osôb, ktorými sú podnikatelia..

K § 68
	Oprávnenia osôb vykonávajúcich štátny vodoochranný dozor vytvárajú predpoklady pre zabezpečenie kontroly u konkrétnych kontrolovaných subjektoch a na nehnuteľnostiach a objektoch, kde dochádza k osobitnému používaniu vôd a k iným činnostiam, ktoré môžu mať vplyv na vodné pomery.

K § 69
	Vodná stráž plní doplňujúcu funkciu pri zabezpečovaní ochrany vôd, vodných tokov a vodných stavieb, zameranú najmä na konanie fyzických osôb. Jej úlohou bude hlavne chrániť vodné pomery v inundačných územiach, dodržiavanie podmienok ochrany v ochranných pásmach vodných zdrojov a ochrany vodných stavieb. Pretože vodná stráž chráni aj majetok vlastníkov vodných diel a správcov vodných tokov, ako aj záujmy obce je potrebné, aby tieto subjekty znášali náklady na jej činnosť.
	Vodná stráž pri plnení svojich úloh môže požiadať o spoluprácu políciu. Člen vodnej stráže sa pri výkone svojej funkcie preukáže osobitným preukazom a odznakom so štátnym znakom Slovenskej republiky.
	Osobám vykonávajúcim štátny vodoochranný dozor zákon zveruje oprávnenia nevyhnutné pre výkon ich činnosti ako člena vodnej stráže.

K § 70
	Povinnosť vytvoriť funkciu vodohospodára sa preberá z doterajšej platnej právnej úpravy, ktorá sa v praxi osvedčila, s tým, že  sa upresnili podmienky, ktoré zakladajú povinnosť pre právnické osoby a fyzické osoby, ktorými sú podnikatelia ustanoviť funkciu vodohospodára
	Oprávnenia a povinností vodohospodára sa podrobne špecifikujú v zákone, čím sa zdôrazňuje význam tejto funkcie. Zároveň sa ukladá zákonná povinnosť vytvárať predpoklady pre riadny výkon tejto funkcie. Právna úprava kvalifikačných požiadaviek a odbernej praxe na vykonávanie činnosti vodohospodára  sa upresňuje s tým, že ministerstvo môže v odôvodnených prípadoch upustiť od splnenia podmienky odbornej praxe. 
	
K § 71 a 72
	Zákon rieši problematiku miestnej príslušnosti krajských úradov životného prostredia v prípadoch, ktorých sú na rozhodovanie a  výkon štátnej správy príslušné dva a viac krajských úradov životného prostredia. ako aj  prípady súbehu rozhodovania orgánov štátnej vodnej správy.

K § 73
	Orgány štátnej vodnej správy postupujú vo veciach upravených týmto zákonom podľa zákona o správnom konaní a ak ide o povolenie vodných stavieb aj podľa stavebného zákona. Všeobecné predpisy o správnom konaní s výnimkou ustanovení o miestnej príslušnosti sa nevzťahujú na vydanie vyjadrenia, na vydávanie príkazov na vykonanie opatrení pri riešení mimoriadneho zhoršenia alebo ohrozenia kvality vôd, na vydávanie opatrení na odstránenie nedostatkov zistených Ministerstvom životného prostredia SR v rámci výkonu hlavného štátneho vodoochranného dozoru, na upustenie zákazov v chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd na rozhodovanie o prevode správy drobných vodných tokov alebo ich úsekov inej štátnej organizácii. a na zaradenie vodných stavieb do jednotlivých kategórií za účelom vykonávania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu. K žiadosti o povolenie treba pripojiť doklady obsahujúce údaje potrebné na posúdenie dosahu žiadaného rozhodnutia na vodné pomery a na iné právom chránené záujmy. Žiadateľ je povinný na vyzvanie orgánu štátnej vodnej správy predložiť ešte ďalšie doklady prípadne posudky.
	Osobitne sú riešené aj prípady, v ktorých rozhodnutie orgánu štátnej vodnej správy môže  vo veľkom rozsahu ovplyvniť vodné pomery v obci alebo v územných obvodoch viacerých obcí alebo sa týka veľkého počtu účastníkov konania, oznámi orgán štátnej vodnej správy termín a predmet ústneho pojednávania verejnou vyhláškou, ktorá sa uverejní vo všetkých dotknutých obciach. V takýchto prípadoch je účastníkom konania aj obec. 
	Ak rozhodnutie ovplyvní vodné pomery v obvode pôsobnosti iného orgánu štátnej vodnej správy alebo ak vodná stavba, o ktorej sa rozhoduje je z časti v územnom obvode iného orgánu štátnej vodnej správy rozhodne vecne a miestne príslušný orgán štátnej vodnej správy po prerokovaní s orgánmi štátnej vodnej správy  územných obvodov, ktorých sa rozhodnutie týka.
	V jednoduchých veciach rozhodne orgán štátnej vodnej správy bezodkladne. V ostatných  prípadoch rozhodne najneskoršie do 60 dní, v osobitne zložitých prípadoch najneskoršie do 3 mesiacov od začatia vodoprávneho konania. Ak nemožno vzhľadom na povahu veci rozhodnúť ani v tejto lehote, môže lehotu primerane predĺžiť odvolací orgán. Ak orgán štátnej vodnej správy vydáva tomu istému žiadateľovi niekoľko povolení môže tak urobiť v jednom rozhodnutí.
	Zákon upravuje aj postup pri riešení vzniku protichodných stanovísk medzi orgánmi štátnej správy spolupôsobiacimi v konaní.
	Osobitný postup vo vodoprávnom konaní vo veciach vypúšťania odpadových vôd zo spaľovní odpadov je určený v zákone o ovzduší na úpravu ktorého bolo potrebné v tomto zákone odkázať.
	Ustanovenie sa doplnilo o úpravu vykonanú zákonom č. 24//2003 Z.z. o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia, ktorou sa orgán štátnej vodnej správa stáva dotknutým orgánom a konaniach o integrovanom povoľovaní.
Ustanovenie odseku 16 upravuje prípady, ktoré nepodliehajú preskúmaniu súdom, vzhľadom na úpravu zákona č. 424/2002 Z.z., ktorým sa táto problematika zrušila v Občianskom súdnom poriadku, s tým že  túto  problematiku budú riešiť jednotlivé zákony samostatne. 

K § 74 až 75
	Za porušenia povinností ustanovených týmto zákonom sa ukladajú v správnom konaní právnickým osobám a fyzickým osobám, ktorým sú podnikatelia pokuty. Zákon upresňuje doterajšie vymedzenie jednotlivých skutkových podstát v nadväznosti na zmenu ustanovenia § 21 týkajúceho sa vymedzenie jednotlivých prípadov osobitného užívania vôd a zakotvuje výšku jednotlivých pokút a spôsob ich výpočtu. 
Prvostupňová pôsobnosť na ukladanie pokút v rozsahu porušenia povinností určených v skutkových podstatách je zverená obvodným  úradom životného prostredia. Inšpekcia ukladá pokuty za porušenie povinností len v rozsahu pôsobnosti jej výkonu štátneho vodoochranného dozoru. Za porušenie povinností na úseku stavebného poriadku orgán štátnej vodnej správy, ako špeciálny stavebný úrad, ukladá pokuty podľa stavebného zákona.

K § 76
Pri konkrétnom posudzovaní administratívneho deliktu a určení výšky pokuty sa v ustanovených prípadoch prihliada najmä na škodlivé následky porušenia povinností, na okolnosti za ktorých k porušeniu povinností došlo a tiež na to, ako sa právny subjekt pričinil o odstránenie alebo zmiernenie škodlivých následkov.
	Pre začatie konania o uložení pokuty sa ustanovuje subjektívna lehota jeden rok odo dňa, keď sa orgán štátnej vodnej správy dozvedel o porušení povinností a objektívna trojročná lehota, ktorá plynie odo dňa kedy k porušeniu povinností došlo.
	
K § 77
	Ustanovenie upravuje jednotlivé skutkové podstaty priestupkov na úseku ochrany vôd, vodných tokov a vodných stavieb a doterajšie skutkové podstaty upravené v § 34 zákona o priestupkoch zrušuje, okrem pôsobností na prejednávanie priestupkov obvodnými úradmi životného prostredia a zakladá takúto pôsobnosť vo vymedzenom rozsahu aj obciam. Výnosy pokút uložených za priestupky prejednávané obcou sú príjmom jej rozpočtu.

K § 78
	Navrhované ustanovenie definuje pojem platba za užívanie vôd, ktorou je finančná náhrada nákladov za poskytnuté výrobky a ostatné vodohospodárske služby, za využívanie hydroenergetického potenciálu a za využívanie energetickej vody. Vymedzujú sa jednotlivé prípady užívanie povrchových vôd, za ktoré sa platia  platby. Platby sú povinné platiť tí, užívatelia vôd, ktorí   odoberajú povrchové vody v množstve nad 15 000 m3 ročne alebo 1 250 m3 mesačne, využívajú hydroenergetický potenciál vodných tokov na vodných stavbách vo vlastníctve alebo v správe správcu  vodného toku pri inštalovanom výkone väčšom ako 100 kW a odberajú energetické  vody z vodných tokov na vodných stavbách vo vlastníctve  využívateľa hydroenergetického potenciálu  vodného toku pri inštalovanom výkone väčšom ako 100 kW. Spoplatnené je aj používanie vôd na plavbu  na vodných cestách a  poskytovanie ďalších služieb vo verejnom záujme, ktoré však uhrádza štát. Platby podľa tohto ustanovenia sú príjmom správcu vodného toku., ich  výška sa určuje na základe rozhodnutia Úradu pre reguláciu sieťových odvetví okrem za používanie vôd na plavbu a na poskytnutie ďalších služieb vo verejnom záujme. Zároveň sa určujú prípady, ktoré sú oslobodené od spoplatnenia.

K § 79
Ustanovenie definuje poplatok ako  finančnú  náhradu za odber podzemnej vody a za vypúšťanie odpadových vôd do povrchových vôd. Tieto poplatky sú príjmom štátneho rozpočtu. Povinnosť platiť poplatky za odbery podzemných vôd sa vzťahuje na takých odberateľov, ktorí ich odoberajú v množstve v množstve presahujúcom 15 000 m3 za kalendárny rok alebo 1 250 m3 za mesiac. Poplatky za vypúšťanie odpadových vôd platí producenti odpadových vôd, ktorí ich vypúšťajú  do povrchových vôd v množstve väčšom ako 10 000 m3 za rok alebo l000 m3 za mesiac pričom prekročia v príslušnom ukazovateli znečistenia ustanovené limity. Uvádzajú sa aj prípady, na ktoré sa povinnosť platiť odplaty za odbery podzemných vôd a odplaty za vypúšťanie odpadových vôd nevzťahujú. Oslobodzujú sa od platenia poplatkov  odbery pri hydrogeologickom prieskume, čerpaní znečistených podzemných vôd za účelom zníženia ich znečistenia,     hydraulickej ochrane podzemných vôd pred znečistením, zakladaní stavieb,  odvodnení pozemkov, napúšťaní rybochovných zariadení, nádrží a rybníkov na chov rýb a  odbery v  záhradkových osadách pre spoločný závlahový systém. Pri vypúšťaný odpadových vôd je oslobodené ich vypúšťanie s prietočného chladenia turbín a odľahčovacích objektov stokovej siete. Poplatky za  odber podzemných vôd a za vypúšťanie odpadových vôd vyberá správca vodohospodársky významného vodného toku, ktorý je povinný aj sledovať a kontroľovať skutočný odber a rozsah množstva vypúšťaných odpadových vôd a ich skutočné znečistenie podľa jednotlivých ukazovateľov znečistenia. Správca vodohospodársky významného vodného toku  na základe  oznámení odberateľov vôd a producentov odpadových vôd určí výšku ročných poplatkov a výšku ich preddavkov a rozhodnutím v správnom konaní vydá výkaz nedoplatkov a alebo preplatkov. 

K 80
Ustanovenia tohto paragrafu obsahujú úpravu, ktorá vychádza z potreby riešenia viacerých inštitútov platných v doterajšej právnej úprave k vodám.
Chránené vodohospodárske oblasti vyhlásené nariadením vlády SSR č. 46/1978 Zb. o chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd na Žitnom ostrove v znení nariadenia vlády SSR č. 52/1981, nariadením vlády SSR č. 13/1978 Zb. o niektorých  oblastiach prirodzenej akumulácie vôd, ktorým bolo vyhlásených ďalších  9  oblastí za chránené sa považujú za vodohospodárske oblasti podľa tohoto zákona a platia pre ne podmienky ochrany ustanovené týmto zákonom a predpismi vydanými na jeho vykonanie. Obdobne sa posudzujú aj ochranné pásma určené orgánom štátnej vodnej správy na ochranu výdatnosti, kvality alebo zdravotnej bezchybnosti vodných zdrojov podľa predchádzajúcich predpisov. 
Vodné toky, ktoré boli zverené do správy  správcom vodohospodárskych významných vodných tokov a do správy iných štátnych organizácií sa ponechávajú v ich správe  až do doby prevedenia ich správy podľa tohto zákona.  
Vzhľadom na to, že sa v zákone rozširujú prípady užívania vôd, na ktoré sa vyžaduje povolenie orgánu štátnej vodnej správy oproti právnej úprave podľa doterajších predpisov, zákon ukladá povinnosť tým, ktorí  vykonávajú takúto činnosť požiadať o vydanie povolenia na osobitné užívanie dôb najneskôr do šesť mesiacov. 
V súvislosti s vydaním všeobecne záväzného právneho predpisu, ktorým sa určia limitné hodnoty znečistenia osobitných vôd, prechodné ustanovenia zakotvujú úlohu na preskúmanie povolení na vypúšťanie odpadových vôd a osobitných vôd, vydaných podľa predchádzajúcich predpisov a to z hľadiska ich súladu s požiadavkami nového právneho predpisu. Zákon určuje aj najdlhšie lehoty po uplynutí ktorých platnosť povolení na odchylné vypúšťanie odpadových vôd od ustanovených limitných hodnôt zaniká.

K 81
Ustanovením § 81 sa splnomocňuje vláda, ministerstvo a ministerstvo pôdohospodárstva na vydanie všeobecne záväzných právnych predpisov na vykonanie tohto zákona.

K § 82
§ 82 obsahuje zoznam transponovaných smerníc.

K § 83
Zrušuje sa zákon č. 184/2002 Z.z o vodách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (vodný zákon) zákona č. 245/2003 Z.z. o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia a o zmene a doplnení niektorých zákonov.

.
K Čl. II
Zrušuje sa  § 34 zákona Slovenskej národnej rady  č. 372/1990 Zb. o priestupkoch z dôvodov, že skutkové podstaty sa upravili v tomto zákone.
	
Čl. III

	Tento zákon nadobúda účinnosť dňom nadobudnutia platnosti Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii.