Author: vavro
Last saved by: kuklova
Company: MPSVR

Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania

Návrh na ratifikáciu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa č. 158 z roku 1982 Slovenskou republikou 

Spôsob pripomienkového konania | Riadny: 15 pracovných dní (od  7. 9. 2009 do 28. 9. 2009)
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných | 27  / 1
Počet vyhodnotených pripomienok | 27
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 10  / 0
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 1  / 0
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 16  / 1
Rozporové konanie (s kým, kedy, s akým výsledkom) |
Počet odstránených pripomienok |
Počet neodstránených pripomienok |

Sumarizácia vznesených pripomienok podľa subjektov
Č. | Subjekt | Pripomienky do termínu | Pripomienky po termíne | Nemali pripomienky | Vôbec nezaslali
1 . | Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky | | | x |
2 . | Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky | | | x |
3 . | Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky | | | x |
4 . | Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky | | | x |
5 . | Úrad pre verejné obstarávanie | | | x |
6 . | Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky | 1 (1o,0z) | | |
7 . | Správa štátnych hmotných rezerv Slovenskej republiky | | | x |
8 . | Generálna prokuratúra Slovenskej republiky | 1 (1o,0z) | | |
9 . | Protimonopolný úrad Slovenskej republiky | | | x |
10 . | Republiková únia zamestnávateľov | 1 (0o,1z) | | |
11 . | Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky | | | x |
12 . | Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky | | | | x
13 . | Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny | | | | x
14 . | Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže | | | | x
15 . | Národný bezpečnostný úrad | | | | x
16 . | Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny | | | x |
17 . | Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky | 1 (1o,0z) | | |
18 . | Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky | 1 (1o,0z) | | |
19 . | Najvyšší súd Slovenskej republiky | | | x |
20 . | Národná banka Slovenska | | | x |
21 . | Združenie miest a obcí Slovenska | | | | x
22 . | Európske spotrebiteľské centrum | | | | x
23 . | Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky | 1 (1o,0z) | | |
24 . | Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky | | | x |
25 . | Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky | 12 (12o,0z) | | |
26 . | Ministerstvo financií Slovenskej republiky | | | x |
27 . | Ministerstvo školstva Slovenskej republiky | | | x |
28 . | Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky | 4 (4o,0z) | | |
29 . | Ministerstvo obrany Slovenskej republiky | 2 (2o,0z) | | |
30 . | Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky | | | x |
31 . | Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky | | | x |
32 . | Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky | | | x |
33 . | Štátny dopravný úrad | | | | x
34 . | Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky | 3 (3o,0z) | | |
35 . | Odbor aproximácie práva sekcie vládnej legislatívy Úradu vlády SR | | | x |
36 . | Úrad vlády Slovenskej republiky | | | x |
37 . | Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky | | | x |
38 . | Štatistický úrad Slovenskej republiky | | | x |
39 . | Úrad pre reguláciu sieťových odvetví | | | x |
40 . | Sociálna poisťovňa | | | x |
41 . | Kancelária prezidenta Slovenskej republiky | | | x |
| SPOLU | 27 (26o,1z) | 0 (0o,0z) | 24 | 7

Vyhodnotenie vecných pripomienok je uvedené v tabuľkovej časti.

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:
O – obyčajná | A – akceptovaná
Z – zásadná | N – neakceptovaná
| ČA – čiastočne akceptovaná

Subjekt | Pripomienka | Typ | Vyh. | Spôsob vyhodnotenia

ÚPV SR

charakter medzinárodnej zmluvy podľa čl. 7 ods. 5 Ústavy 
Uplatňujeme rovnakú pripomienku ako v prípade 3 predchádzajúcich medzinárodných zmlúv predložených predkladateľom do MPK - Európsky zákonník sociálneho zabezpečenia, Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o ochrane práva organizovať sa a o postupoch pri určovaní podmienok zamestnania vo verejnej službe a Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o súkromných agentúrach zamestnania. 

V rámci vyhodnotenia MPK k Európskemu zákonníku sociálneho zabezpečenia sa predkladateľ vyjadril k pripomienke týkajúcej sa zaradenia do kategórie medzinárodných zmlúv s prednosťou pred zákonmi (čl. 7 ods. 5 Ústavy). Pripomienku prekladateľ neakceptoval a obsah svojho vyjadrenia zapracoval do dôvodovej správy k neskoršie predloženým medzinárodným zmluvám (Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o podpornom rámci pre bezpečnosť a zdravie pri práci a Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa). 

Ani s prihliadnutím na argumenty predkladateľa uvedené v dôvodovej správe nemožno súhlasiť so záverom, že o medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách ide aj vtedy, ak je na jej vykonanie potrebný zákon a aj vtedy má prednosť pred zákonmi. K takémuto záveru predkladateľ dospel gramatickým výkladom znenia čl. 7 ods. 5 Ústavy, z ktorého vyvodil, že medzi tromi kategóriami medzinárodných zmlúv v ňom uvedenými neexistujú žiadne prieniky a logické vzťahy. Podporným argumentom predkladateľa je poukázanie na fakt, že ústavodarca uvádza medzinárodné zmluvy o ľudských právach v čl. 7 ods. 5 ako prvú a teda najdôležitejšiu kategóriu zmlúv s priamym účinkom. Prekladateľ však neodstránil zásadný rozpor medzi deklarovanou požiadavkou priameho účinku a objektívnym nedostatkom samovykonateľnosti predmetných medzinárodných zmlúv. Možno si položiť otázku, aký zmysel by mal inštitút prednosti medzinárodnej zmluvy pred zákonmi, ak na vykonanie tej istej zmluvy je potrebná zákonná úprava. Súdy by boli postavené pred paradoxnú situáciu – v zmysle doložky prednosti majú povinnosť priamo aplikovať medzinárodnú zmluvu, ktorá ale svojimi ustanoveniami odkazuje na národnú zákonnú úpravu. Výsledkom pravdepodobne bude vynechanie takejto medzinárodnej zmluvy z rámca relevantných, prakticky použiteľných prameňov práva. 

Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách sú vždy svojou povahou samovykonateľné a ako také tvoria podmnožinu širšej kategórie medzinárodných zmlúv, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon. Uvedený právny názor podporuje aj Analýza kategorizácie medzinárodných zmlúv podľa Čl. 7 ods. 4 a Čl. 7 ods. 5 Ústavy SR vypracovaná viacerými odborníkmi na ústavné a medzinárodné právo (analýza je prístupná na stránke NRSR: http://www.rokovania.sk/appl/material.nsf/0/5DA9B396EDF5C383C1256D870038C889/$FILE/Zdroj.html). Z predmetnej analýzy poukazujeme najmä na bod 3.1., v ktorom sa okrem iného uvádza: "Výslovné zakotvenie prednostného použitia zmluvy pred zákonom v prípade ich vzájomného konfliktu by nemalo žiaden právny význam, ak by zmluva s priamym účinkom alebo zmluva o ĽP nebola zároveň zmluvou, na vykonanie ktorej nie je potrebný zákon, čiže zmluva, ktorá je spôsobilá na priame použitie orgánom aplikácie práva. Ak by uplatnenie ľudského práva alebo základnej slobody na základe zmluvy o ĽP, alebo uplatnenie práva alebo uloženie povinnosti na základe zmluvy s priamym účinkom malo byť viazané na vykonanie takejto zmluvy zákonom, nemohlo by dôjsť k bezprostrednému aplikačnému konfliktu medzi zmluvou a zákonom a inštitút prednosti by nemal žiadne opodstatnenie. Medzinárodná zmluva, ktorá má mať prednosť pred zákonom musí byť zmluvou, ktorú je orgán aplikácie práva spôsobilý použiť priamo ako právnu normu pre rozhodnutie o veci, čiže zmluvou, ktorej použitie nepredpokladá – naopak vylučuje – použitie vnútroštátnej právnej úpravy vo forme zákona." Ďalej je podstatný bod 3.4.2., podľa ktorého: "Ako zmluva o ĽP by tak mala byť klasifikovaná zmluva, (ia) ktorá sa dotýka základných práv alebo slobôd upravených v Druhej hlave ústavy alebo s takýmito právami alebo slobodami súvisiacich; alebo (ib) ktorá sa dotýka základných práv alebo slobôd upravených medzinárodnou zmluvou, ktorou je SR viazaná alebo s takýmito právami alebo slobodami súvisiacich; alebo (ic) ktorá je výslovne označená ako zmluva o ĽP; alebo (id) z ktorej preambuly, znenia alebo travaux preparatoires vyplýva, že je zmluvou o ĽP; a zároveň zmluva, (iia) ktorej primárnym účelom je ochrana základných práv a slobôd, teda zmluva, ktorá neobsahuje iba incidentnú úpravu základných práv a slobôd, ale ktorá bola dojednaná s cieľom upraviť rozsah ich ochrany, a (iib) ktorej ustanovenia sú spôsobilé na priame použitie orgánom aplikácie práva, t. j. obsahujú úpravu ľudského práva alebo základnej slobody dostatočne jednoznačnú a konkrétnu na to, aby túto úpravu bolo možné použiť ako právnu normu pre rozhodnutie o veci, pričom (iic) k takejto priamej použiteľnosti smeruje alebo jej aspoň neodporuje vôľa zmluvných strán. Atribúty pod písmenami ia) až id) sú vymedzené alternatívne, i keď vo väčšine prípadov bude medzinárodná zmluva spĺňať viaceré alebo všetky z nich. Atribúty pod písmenami (iia) až (iic) sú vymedzené kumulatívne. Medzinárodná zmluva by teda mala byť klasifikovaná ako zmluva o ĽP, ak spĺňa aspoň jedno z kritérií v rubrike (i) a zároveň všetky kritériá v rubrike (ii)." javascript:__doPostBack('ctl00$PlaceHolderMain$ctl00$ctl02$ctl01$ctl04$ctl04','') 

Vzhľadom na citované relevantné právne názory odporúčame označiť predmetnú zmluvu ako medzinárodnú zmluvu podľa čl. 7 ods. 4 (na ktorej vykonanie je potrebný zákon) a v tomto zmysle prepracovať predkladaciu správu.

O

N

Stanovisko predkladateľa: 

Pripomienka sa neakceptuje. 

Identifikácia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa č. 158 z roku 1982 (ďalej len „dohovor“) ako medzinárodnej zmluvy o ľudských právach a základných slobodách v ústavnom systéme Slovenskej republiky v tom zmysle, či dohovor má alebo nemá prednosť pred zákonmi. 
Ústava Slovenskej republiky (ďalej len “ústava“) neobsahuje výslovne úpravu kritérií, na základe ktorých by jednotlivé medzinárodné zmluvy bolo možné kategorizovať v zmysle článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy, čo je istým nedostatkom týchto ustanovení ústavy. Ťažko sa tiež hľadá presná hranica rozlíšenia medzi medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 4 ústavy a medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktoré majú prednosť pred zákonmi. 
Článok 7 odsek 4 ústavy rozoznáva sedem kategórií medzinárodných zmlúv: 
1) medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, 
2) medzinárodné politické zmluvy, 
3) medzinárodné zmluvy vojenskej povahy, 
4) medzinárodné zmluvy, z ktorých vzniká Slovenskej republike členstvo v medzinárodných organizáciách, 
5) medzinárodné hospodárske zmluvy všeobecnej povahy, 
6) medzinárodné zmluvy, na ktorých vykonanie je potrebný zákon, a 
7) medzinárodné zmluvy, ktoré priamo zakladajú práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb. 
Ustanovenie článku 7 odseku 4 ústavy podmieňuje platnosť vymedzených kategórií medzinárodných zmlúv súhlasom Národnej rady Slovenskej republiky (ďalej len „NRSR“) s medzinárodnou zmluvou spadajúcou aspoň do jednej kategórie vymedzenej v uvedenom ustanovení ústavy. Podľa článku 86 písm. d) ústavy do pôsobnosti NRSR patrí pred ratifikáciou vyslovovať súhlas s vymedzenými kategóriami medzinárodných zmlúv, a zároveň rozhodovať o tom, či ide o medzinárodné zmluvy podľa článku 7 odseku 5 ústavy. Súhlas s medzinárodnou zmluvou musí vysloviť absolútna väčšina NRSR, t. j. minimálne 76 poslancov. Treba si tiež všimnúť, že ustanovenie článku 7 odseku 4 ústavy výslovne neuvádza, či ide o medzinárodné zmluvy alebo niektoré z nich, ktoré nemajú prednosť pred zákonmi. 
Článok 7 odsek 5 ústavy ustanovuje tri kategórie medzinárodných zmlúv: 

1) medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, 
2) medzinárodné zmluvy, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon, a 
3) medzinárodné zmluvy, ktoré priamo zakladajú práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb. 
Toto ustanovenie ústavy predpokladá, že ak tieto medzinárodné zmluvy boli ratifikované Slovenskou republikou a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom, majú prednosť pred zákonmi. 
Dohovor predkladateľ klasifikoval a kategorizoval podľa článku 7 odseku 4 ústavy ako medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách, zároveň ako kategóriu medzinárodnej zmluvy, na ktorej vykonanie je potrebný zákon a aj ako medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách podľa článku 7 odseku 5 ústavy s prednosťou pred zákonmi. 
Keďže článok 7 odsek 5 ústavy rozoznáva tri kategórie medzinárodných zmlúv, ktoré majú prednosť pred zákonmi, medzi ktoré zákonodarca na prvom mieste umiestnil samostatne kategóriu medzinárodných zmlúv - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, možno z toho vyvodiť záver, že tieto medzinárodné zmluvy majú prednosť pred zákonmi, bez ohľadu na to, či na ich vykonanie je alebo nie je potrebný zákon. Tým, že zákonodarca umiestnil kategóriu medzinárodných zmlúv - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách tak do článku 7 odseku 4 ústavy, ako aj do článku 7 odseku 5 ústavy, nepochybne vyjadril prioritu, význam a dôležitosť tejto kategórie medzinárodných zmlúv oproti iným kategóriám medzinárodných zmlúv s cieľom dať takýmto medzinárodným zmluvám prednosť pred zákonmi. Predmetný záver vyvodzuje predkladateľ aj z aplikácie článku 144 odseku 1 ústavy, sudcovia sú pri výkone svojej funkcie nezávislí a pri rozhodovaní sú viazaní ústavou, ústavným zákonom, medzinárodnou zmluvou podľa článku 7 odseku 2 a 5 ústavy a zákonom. Podľa článku 144 odseku 2 ústavy, ak sa súd domnieva, že iný všeobecne záväzný právny predpis, jeho časť alebo jeho jednotlivé ustanovenie, ktoré sa týka prejednávanej veci, odporuje ústave, ústavnému zákonu, medzinárodnej zmluve podľa článku 7 odseku 5 ústavy alebo zákonu, konanie preruší a podá návrh na začatie konania na základe článku 125 odseku 1 ústavy. Právny názor ústavného súdu obsiahnutý v rozhodnutí je pre súd právne záväzný. Podľa § 109 odseku 1 písm. b) Občianskeho súdneho poriadku, súd preruší konanie, ak pred rozhodnutím vo veci dospel k záveru, že všeobecne záväzný právny predpis, ktorý sa týka veci, je v rozpore s ústavou, so zákonom alebo s medzinárodnou zmluvou, ktorou je Slovenská republika viazaná; v tom prípade postúpi návrh ústavnému súdu na zaujatie stanoviska. Podľa článku 125 odseku 1 písm. a) ústavy, ústavný súd rozhoduje o súlade zákonov s ústavou, s ústavnými zákonmi a s medzinárodnými zmluvami, s ktorými vyslovila súhlas NRSR a ktoré boli ratifikované a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom. Podľa článku 125a odseku 1 ústavy ústavný súd rozhoduje o súlade dojednaných medzinárodných zmlúv, na ktoré je potrebný súhlas NRSR, s ústavou alebo s ústavným zákonom. Ak ústavný súd svojím rozhodnutím vysloví, že medzinárodná zmluva nie je v súlade s ústavou alebo s ústavným zákonom, takú medzinárodnú zmluvu nemožno ratifikovať. 
Predkladateľ pri identifikácii a klasifikácii kategórie medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách vychádzal čiastočne aj z niektorých odporúčaní vyjadrených v „Analýze kategorizácie medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 Ústavy SR“, ktorú vláda SR uznesením č. 789 z 21. augusta 2003 neschválila, ale vzala na vedomie. V analýze sa uvádza, že nejde o materiál určený na publikáciu, neodkazuje výslovne na použité pramene. V bode A.III. 3.3 a 3.4.2 uvedenej analýzy sa okrem iného uvádza, že ak medzinárodná zmluva upravuje rozsah ochrany ľudských práv a základných slobôd nazýva sa zmluvou o ľudských právach, ktorej primárnym účelom je ochrana základných práv a slobôd. Z uvedeného predpokladu vychádzal aj predkladateľ pri dohovore a z jeho kontextu v tom zmysle, že dohovor upravuje rozsah ochrany ľudských práv v danej oblasti (právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní), čo je premietnuté (vykonané) v právnom poriadku SR vo všeobecnom rozsahu v článku 36 písm. b) Ústavy SR – právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní a toto právo sa zaraďuje do hospodárskych a sociálnych práv ako ľudské právo a konkrétny rozsah tohto práva podľa dohovoru v podmienkach SR je premietnutý (vykonaný) najmä v Zákonníku práce – ustanovenia o skončení pracovného pomeru. Predkladateľ vychádza tiež zo skutočnosti, že ustanovenia dohovoru sú spôsobilé na priame použitie orgánom aplikácie práva, t. j. obsahujú úpravu ľudského práva a základnej slobody (právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní) dostatočne jednoznačnú a konkrétnu na to, aby túto úpravu bolo možné použiť aj ako právnu normu patriacu do právneho poriadku SR pre rozhodnutie vo veci (napr. v súdnom spore týkajúcom sa skončenia pracovného pomeru so zamestnancom zo strany zamestnávateľa), napriek tomu, že ustanovenia dohovoru sa vykonajú zákonmi alebo predpismi, pokiaľ nie sú inak účinne vykonané prostredníctvom kolektívnych zmlúv, rozhodcovských rozhodnutí, alebo súdnych rozhodnutí, alebo iným spôsobom ako to môže byť v zhode s vnútroštátnou praxou. (článok 1 dohovoru). 
Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách (kategória /typ/ medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy), medzi ktoré zaraďujeme aj príslušné dohovory Medzinárodnej organizácie práce na jednej strane svojou povahou nie sú samovykonatelné (na vykonanie ktorých nie je potrebný zákon), vyžadujú prijatie aplikačných opatrení vrátene vykonávacích zákonov a predpisov, na druhej strane zákonodarca ich zaradil na prvé a na samostatné miesto v článku 7 odseku 5 ústavy ako prednostné medzinárodné zmluvy pred zákonmi z dôvodu ich dôležitosti a významnosti, čo potvrdil textom ...“medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách“... a nie textom ...“medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon“... . Takto naformulovaný text článku 7 odseku 5 ústavy smeruje k výkladu, že ide o všetky medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, s ktorými NRSR vyslovila súhlas, bez ohľadu na to, či na ich vykonanie je alebo nie je potrebný zákon. Na podporu takéhoto výkladu je aj nasledujúci text druhej kategórie medzinárodných zmlúv – medzinárodné zmluvy na vykonanie ktorých nie je potrebný zákon – článok 7 odsek 5 ústavy – teda sa rozumie, že ide o inú medzinárodnú zmluvu a nie o medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách v tomto kontexte. V aplikačnej praxi medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon sú prakticky neindifikovateľné. Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách vyžadujú na ich účinné vykonávanie a konkretizáciu zákon alebo iný právny predpis, alebo príslušnú úpravu, alebo dohodu, zmluvu. Dôkazom na takéto tvrdenie je praktická aplikácia článkov 12 až 54 ústavy, ktoré ustanovujú ľudské práva a základné slobody, a ktoré vychádzajú z príslušných medzinárodných zmlúv o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie je potrebný zákon. 
Článok 154c ústavy ustanovuje: 
(1) Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom pred nadobudnutím účinnosti tohto ústavného zákona (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov), sú súčasťou jej právneho poriadku a majú prednosť pred zákonom, ak zabezpečujú väčší rozsah ústavných práv a slobôd. 
(2) Iné medzinárodné zmluvy, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom pred nadobudnutím účinnosti tohto ústavného zákona (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov), sú súčasťou jej právneho poriadku, ak tak ustanovuje zákon. 
Na základe vyššie uvedených skutočností a výkladu považuje predkladateľ dohovor za medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktorý má prednosť pred zákonmi. 
Pri najbližšej novele ústavy je treba presne vyjadriť postavenie medzinárodných zmlúv, pri ktorých sa len ťažko hľadá hranica medzi medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 4 ústavy a medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktoré majú prednosť pred zákonmi podľa súčasnej právnej úprave v ústave.

GP SR

K čl. 16 
Vzhľadom na text odsekov 1 a 2 odporúčame preformulovať odsek 3, ktorý je v predloženom znení nezrozumiteľný.

O

N

Článok 16 dohovoru ustanovuje: 

1. Tento dohovor zaväzuje len tých členov Medzinárodnej organizácie práce, ktorých ratifikáciu zaregistroval generálny riaditeľ. 

2. Dohovor nadobudne platnosť po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď generálny riaditeľ zaregistroval ratifikáciu dohovoru dvoma členmi. 

3. Potom tento dohovor nadobudne platnosť pre ktoréhokoľvek člena po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď sa jeho ratifikácia zaregistrovala. 

Anglické znenie článku 16 dohovoru ustanovuje: 

Article 16 of the Convention 

1. This Convention shall be binding only upon those Members of the International Labour Organisation whose ratifications have been registered with the Director-General. 

2. It shall come into force twelve months after the date on which the ratifications of two Members have been registered with the Director-General. 

3. Thereafter, this Convention shall come into force for any Member twelve months after the date on which its ratification has been registered. 

Preklad je zrozumiteľný a správny.

RUZ

k podstate predkladaného materiálu 
RÚZ dáva do pozornosti, že predložené dohovory sú medzinárodnými zmluvami, ktoré po ich ratifikácií parlamentom budú mať prednosť pred zákonom. Z toho vyplýva, že vnútroštátne zákony nemôžu prísť s obsahom dohovorov do konfliktu, resp. nemôžu popierať resp. nepriznávať tie práva, ktoré dohovor ustanovuje. 
RÚZ nerozumie účelu ratifikácie týchto medzinárodných dokumentov, nakoľko práva, ktoré predložené dohovory priznávajú, sú v Slovenskej republike garantované a RUZ nepozná aplikačný problém, ktorý by ratifikácia týchto dohovorov priznávala. 
Rovnako ako v prípade návrhu na ratifikáciu Revidovanej európskej sociálnej charty, ktorej ratifikovateľnosti nebránila národná legislatíva, nakoľko väčšina jej ustanovení bola v súlade s národnými predpismi, RÚZ aj v prípade predložených dohovorov zaujíma k ich ratifikáciám zdržanlivý postoj, aj keď v prípade týchto dohovorov nie je dnes pre ich ratifikáciu nevyhnutné vykonať zmeny v existujúcej legislatíve. 
RÚZ považuje za potrebné odpovedať si na otázku: Čo nám ratifikácia predložených dohovorov MOP prinesie? V prípade, že by šlo o také témy, ktoré sú pre Slovenskú republiku zásadné a kľúčové na to, aby sa riešili, RÚZ nemá problém s ich podporou. Skôr však v danej situácií nevidíme dôvod prijímania takýchto záväzkov, nakoľko len deklarujú právny stav, ktorý už u nás existuje a navyše funguje. RÚZ považuje formálnu ratifikáciu medzinárodných zmlúv za nežiaducu.

Z

N

Pripomienka sa neakceptuje. Predkladateľ nesúhlasí s argumentáciou Republikovej únie zamestnávateľov a poukazuje na plán práce vlády na rok 2009, ktorý zahŕňa predložiť na rokovanie vlády SR ratifikáciu predmetného dohovoru a pripomína, že účelom dohovoru a dôvodom na jeho ratifikáciu Slovenskou republikou je, okrem iného, posilnenie ochrany zamestnancov proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania. Každé jednostranné skončenie zamestnania z podnetu zamestnávateľa podlieha určitým pravidlám, postupom a má byť riadne odôvodnené. Skončenie zamestnania v dôsledku hospodárskych problémov a technologických zmien sa vyskytuje v mnohých krajinách, ako aj prípady hromadného prepúšťania zo zamestnania. 

Rozporové konanie sa uskutočnilo na odbornej úrovni dňa 4. septembra 2009. Nepodarilo sa odstrániť rozpor, a preto sa materiál predkladá s rozporom.

KOZ SR

Návrh na ratifikáciu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa č. 158 z roku 1982 Slovenskou republikou  
KOZ SR k Návrhu na ratifikáciu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa č. 158 z roku 1982 Slovenskou republikou nemá pripomienky .

O

A

AZZZ SR

všeobecne k návrhu 
AZZZ SR odporúča zvážiť odloženie ratifikácie na neskoršie - vhodnejšie obdobie, nakoľko v čase hospodárskej krízy nie je žiaduce zužovať rozsah flexibility pracovno-právnych vzťahov, resp. zužovať priestor tejto flexibility, ktorý by mohol byť využitý v budúcnosti .

O

N

Predkladateľ vychádza z plánu práce vlády SR na rok 2009, v ktorom je úloha pre predkladateľa predložiť návrh na ratifikáciu dohovoru. Predkladateľ je toho názoru, že ratifikácia dohovoru nezužuje rozsah flexibility pracovnoprávnych vzťahov.

MH SR

Bez pripomienok 
Bez pripomienok

O

A

MV SR

materiál 
V závere si dovoľujeme navrhnúť, aby predkladateľ prehodnotil kategorizáciu predkladaného dohovoru. Podľa nášho názoru sa totiž jedná o medzinárodnú zmluvu, na vykonanie ktorej je podľa článku 7 ods. 4 Ústavy SR potrebný zákon, pričom túto skutočnosť podporuje znenie článku 1 predmetného dohovoru, ktoré ustanovuje, že ustanovenia tohto dohovoru sa vykonajú prostredníctvom zákonov alebo iných právnych predpisov, alebo inými prostriedkami v súlade s vnútroštátnou praxou. Predkladateľ však dohovor kategorizoval aj ako medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách, ktorá má prednosť pred zákonmi podľa článku 7 ods. 5 Ústavy SR. V súvislosti s tým odporúčame prehodnotiť kategorizáciu dohovoru najmä podľa III. časti Analýzy kategorizácie medzinárodných zmlúv podľa čl. 7 ods. 4 a čl. 7 ods. 5 Ústavy SR, ktorú predložil na rokovanie vlády SR dňa 21. 8. 2003 podpredseda vlády a minister spravodlivosti. 

V bode 3.1 analýzy sa uvádza, že „medzinárodná zmluva, ktorá má mať prednosť pred zákonom musí byť zmluvou, ktorú je orgán aplikácie práva spôsobilý použiť priamo ako právnu normu pre rozhodnutie o veci, čiže zmluvou, ktorej použitie nepredpokladá, naopak vylučuje použitie vnútroštátnej právnej úpravy vo forme zákona." Zároveň sa v bode 3.4.2 uvádza, že „ako zmluva o ĽP by tak mala byť klasifikovaná zmluva, (ia) ktorá sa dotýka základných práv alebo slobôd upravených v Druhej hlave ústavy alebo s takýmito právami alebo slobodami súvisiacich; alebo (ib) ktorá sa dotýka základných práv alebo slobôd upravených medzinárodnou zmluvou, ktorou je SR viazaná alebo s takýmito právami alebo slobodami súvisiacich; alebo (ic) ktorá je výslovne označená ako zmluva o ĽP; alebo (id) z ktorej preambuly, znenia alebo travaux preparatoires vyplýva, že je zmluvou o ĽP; a zároveň zmluva, (iia) ktorej primárnym účelom je ochrana základných práv a slobôd, teda zmluva, ktorá neobsahuje iba incidentnú úpravu základných práv a slobôd, ale ktorá bola dojednaná s cieľom upraviť rozsah ich ochrany, a (iib) ktorej ustanovenia sú spôsobilé na priame použitie orgánom aplikácie práva, t.j. obsahujú úpravu ľudského práva alebo základnej slobody dostatočne jednoznačnú a konkrétnu na to, aby túto úpravu bolo možné použiť ako právnu normu pre rozhodnutie o veci, pričom (iic) k takejto priamej použiteľnosti smeruje alebo jej aspoň neodporuje vôľa zmluvných strán. Atribúty pod písmenami ia) až id) sú vymedzené alternatívne, i keď vo väčšine prípadov bude medzinárodná zmluva spĺňať viaceré alebo všetky z nich. Atribúty pod písmenami (iia) až (iic) sú vymedzené kumulatívne. Medzinárodná zmluva by teda mala byť klasifikovaná ako zmluva o ĽP, ak spĺňa aspoň jedno z kritérií v rubrike (i) a zároveň všetky kritériá v rubrike (ii).".

O

N

Stanovisko predkladateľa: 

Pripomienka sa neakceptuje. 

Identifikácia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o skončení zamestnania z podnetu zamestnávateľa č. 158 z roku 1982 (ďalej len „dohovor“) ako medzinárodnej zmluvy o ľudských právach a základných slobodách v ústavnom systéme Slovenskej republiky v tom zmysle, či dohovor má alebo nemá prednosť pred zákonmi. 
Ústava Slovenskej republiky (ďalej len “ústava“) neobsahuje výslovne úpravu kritérií, na základe ktorých by jednotlivé medzinárodné zmluvy bolo možné kategorizovať v zmysle článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy, čo je istým nedostatkom týchto ustanovení ústavy. Ťažko sa tiež hľadá presná hranica rozlíšenia medzi medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 4 ústavy a medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktoré majú prednosť pred zákonmi. 
Článok 7 odsek 4 ústavy rozoznáva sedem kategórií medzinárodných zmlúv: 
1) medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, 
2) medzinárodné politické zmluvy, 
3) medzinárodné zmluvy vojenskej povahy, 
4) medzinárodné zmluvy, z ktorých vzniká Slovenskej republike členstvo v medzinárodných organizáciách, 
5) medzinárodné hospodárske zmluvy všeobecnej povahy, 
6) medzinárodné zmluvy, na ktorých vykonanie je potrebný zákon, a 
7) medzinárodné zmluvy, ktoré priamo zakladajú práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb. 
Ustanovenie článku 7 odseku 4 ústavy podmieňuje platnosť vymedzených kategórií medzinárodných zmlúv súhlasom Národnej rady Slovenskej republiky (ďalej len „NRSR“) s medzinárodnou zmluvou spadajúcou aspoň do jednej kategórie vymedzenej v uvedenom ustanovení ústavy. Podľa článku 86 písm. d) ústavy do pôsobnosti NRSR patrí pred ratifikáciou vyslovovať súhlas s vymedzenými kategóriami medzinárodných zmlúv, a zároveň rozhodovať o tom, či ide o medzinárodné zmluvy podľa článku 7 odseku 5 ústavy. Súhlas s medzinárodnou zmluvou musí vysloviť absolútna väčšina NRSR, t. j. minimálne 76 poslancov. Treba si tiež všimnúť, že ustanovenie článku 7 odseku 4 ústavy výslovne neuvádza, či ide o medzinárodné zmluvy alebo niektoré z nich, ktoré nemajú prednosť pred zákonmi. 
Článok 7 odsek 5 ústavy ustanovuje tri kategórie medzinárodných zmlúv: 

1) medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, 
2) medzinárodné zmluvy, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon, a 
3) medzinárodné zmluvy, ktoré priamo zakladajú práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb. 
Toto ustanovenie ústavy predpokladá, že ak tieto medzinárodné zmluvy boli ratifikované Slovenskou republikou a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom, majú prednosť pred zákonmi. 
Dohovor predkladateľ klasifikoval a kategorizoval podľa článku 7 odseku 4 ústavy ako medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách, zároveň ako kategóriu medzinárodnej zmluvy, na ktorej vykonanie je potrebný zákon a aj ako medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách podľa článku 7 odseku 5 ústavy s prednosťou pred zákonmi. 
Keďže článok 7 odsek 5 ústavy rozoznáva tri kategórie medzinárodných zmlúv, ktoré majú prednosť pred zákonmi, medzi ktoré zákonodarca na prvom mieste umiestnil samostatne kategóriu medzinárodných zmlúv - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, možno z toho vyvodiť záver, že tieto medzinárodné zmluvy majú prednosť pred zákonmi, bez ohľadu na to, či na ich vykonanie je alebo nie je potrebný zákon. Tým, že zákonodarca umiestnil kategóriu medzinárodných zmlúv - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách tak do článku 7 odseku 4 ústavy, ako aj do článku 7 odseku 5 ústavy, nepochybne vyjadril prioritu, význam a dôležitosť tejto kategórie medzinárodných zmlúv oproti iným kategóriám medzinárodných zmlúv s cieľom dať takýmto medzinárodným zmluvám prednosť pred zákonmi. Predmetný záver vyvodzuje predkladateľ aj z aplikácie článku 144 odseku 1 ústavy, sudcovia sú pri výkone svojej funkcie nezávislí a pri rozhodovaní sú viazaní ústavou, ústavným zákonom, medzinárodnou zmluvou podľa článku 7 odseku 2 a 5 ústavy a zákonom. Podľa článku 144 odseku 2 ústavy, ak sa súd domnieva, že iný všeobecne záväzný právny predpis, jeho časť alebo jeho jednotlivé ustanovenie, ktoré sa týka prejednávanej veci, odporuje ústave, ústavnému zákonu, medzinárodnej zmluve podľa článku 7 odseku 5 ústavy alebo zákonu, konanie preruší a podá návrh na začatie konania na základe článku 125 odseku 1 ústavy. Právny názor ústavného súdu obsiahnutý v rozhodnutí je pre súd právne záväzný. Podľa § 109 odseku 1 písm. b) Občianskeho súdneho poriadku, súd preruší konanie, ak pred rozhodnutím vo veci dospel k záveru, že všeobecne záväzný právny predpis, ktorý sa týka veci, je v rozpore s ústavou, so zákonom alebo s medzinárodnou zmluvou, ktorou je Slovenská republika viazaná; v tom prípade postúpi návrh ústavnému súdu na zaujatie stanoviska. Podľa článku 125 odseku 1 písm. a) ústavy, ústavný súd rozhoduje o súlade zákonov s ústavou, s ústavnými zákonmi a s medzinárodnými zmluvami, s ktorými vyslovila súhlas NRSR a ktoré boli ratifikované a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom. Podľa článku 125a odseku 1 ústavy ústavný súd rozhoduje o súlade dojednaných medzinárodných zmlúv, na ktoré je potrebný súhlas NRSR, s ústavou alebo s ústavným zákonom. Ak ústavný súd svojím rozhodnutím vysloví, že medzinárodná zmluva nie je v súlade s ústavou alebo s ústavným zákonom, takú medzinárodnú zmluvu nemožno ratifikovať. 
Predkladateľ pri identifikácii a klasifikácii kategórie medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy - medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách vychádzal čiastočne aj z niektorých odporúčaní vyjadrených v „Analýze kategorizácie medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 Ústavy SR“, ktorú vláda SR uznesením č. 789 z 21. augusta 2003 neschválila, ale vzala na vedomie. V analýze sa uvádza, že nejde o materiál určený na publikáciu, neodkazuje výslovne na použité pramene. V bode A.III. 3.3 a 3.4.2 uvedenej analýzy sa okrem iného uvádza, že ak medzinárodná zmluva upravuje rozsah ochrany ľudských práv a základných slobôd nazýva sa zmluvou o ľudských právach, ktorej primárnym účelom je ochrana základných práv a slobôd. Z uvedeného predpokladu vychádzal aj predkladateľ pri dohovore a z jeho kontextu v tom zmysle, že dohovor upravuje rozsah ochrany ľudských práv v danej oblasti (právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní), čo je premietnuté (vykonané) v právnom poriadku SR vo všeobecnom rozsahu v článku 36 písm. b) Ústavy SR – právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní a toto právo sa zaraďuje do hospodárskych a sociálnych práv ako ľudské právo a konkrétny rozsah tohto práva podľa dohovoru v podmienkach SR je premietnutý (vykonaný) najmä v Zákonníku práce – ustanovenia o skončení pracovného pomeru. Predkladateľ vychádza tiež zo skutočnosti, že ustanovenia dohovoru sú spôsobilé na priame použitie orgánom aplikácie práva, t. j. obsahujú úpravu ľudského práva a základnej slobody (právo na ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu zo zamestnania a diskriminácii v zamestnaní) dostatočne jednoznačnú a konkrétnu na to, aby túto úpravu bolo možné použiť aj ako právnu normu patriacu do právneho poriadku SR pre rozhodnutie vo veci (napr. v súdnom spore týkajúcom sa skončenia pracovného pomeru so zamestnancom zo strany zamestnávateľa), napriek tomu, že ustanovenia dohovoru sa vykonajú zákonmi alebo predpismi, pokiaľ nie sú inak účinne vykonané prostredníctvom kolektívnych zmlúv, rozhodcovských rozhodnutí, alebo súdnych rozhodnutí, alebo iným spôsobom ako to môže byť v zhode s vnútroštátnou praxou. (článok 1 dohovoru). 
Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách (kategória /typ/ medzinárodných zmlúv podľa článku 7 odseku 4 a článku 7 odseku 5 ústavy), medzi ktoré zaraďujeme aj príslušné dohovory Medzinárodnej organizácie práce na jednej strane svojou povahou nie sú samovykonatelné (na vykonanie ktorých nie je potrebný zákon), vyžadujú prijatie aplikačných opatrení vrátene vykonávacích zákonov a predpisov, na druhej strane zákonodarca ich zaradil na prvé a na samostatné miesto v článku 7 odseku 5 ústavy ako prednostné medzinárodné zmluvy pred zákonmi z dôvodu ich dôležitosti a významnosti, čo potvrdil textom ...“medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách“... a nie textom ...“medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon“... . Takto naformulovaný text článku 7 odseku 5 ústavy smeruje k výkladu, že ide o všetky medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, s ktorými NRSR vyslovila súhlas, bez ohľadu na to, či na ich vykonanie je alebo nie je potrebný zákon. Na podporu takéhoto výkladu je aj nasledujúci text druhej kategórie medzinárodných zmlúv – medzinárodné zmluvy na vykonanie ktorých nie je potrebný zákon – článok 7 odsek 5 ústavy – teda sa rozumie, že ide o inú medzinárodnú zmluvu a nie o medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách v tomto kontexte. V aplikačnej praxi medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon sú prakticky neindifikovateľné. Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách vyžadujú na ich účinné vykonávanie a konkretizáciu zákon alebo iný právny predpis, alebo príslušnú úpravu, alebo dohodu, zmluvu. Dôkazom na takéto tvrdenie je praktická aplikácia článkov 12 až 54 ústavy, ktoré ustanovujú ľudské práva a základné slobody, a ktoré vychádzajú z príslušných medzinárodných zmlúv o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie je potrebný zákon. 
Článok 154c ústavy ustanovuje: 
(1) Medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom pred nadobudnutím účinnosti tohto ústavného zákona (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov), sú súčasťou jej právneho poriadku a majú prednosť pred zákonom, ak zabezpečujú väčší rozsah ústavných práv a slobôd. 
(2) Iné medzinárodné zmluvy, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom pred nadobudnutím účinnosti tohto ústavného zákona (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov), sú súčasťou jej právneho poriadku, ak tak ustanovuje zákon. 
Na základe vyššie uvedených skutočností a výkladu považuje predkladateľ dohovor za medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktorý má prednosť pred zákonmi. 
Pri najbližšej novele ústavy je treba presne vyjadriť postavenie medzinárodných zmlúv, pri ktorých sa len ťažko hľadá hranica medzi medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 4 ústavy a medzinárodnými zmluvami podľa článku 7 odseku 5 ústavy, ktoré majú prednosť pred zákonmi podľa súčasnej právnej úprave v ústave.

MV SR

vlastný materiál 
• v článku 13 ods. 1 písm. b) nahradiť slovo „umožní“ slovom „poskytne, a slovo „dať“ vypustiť ako nepotrebné.

O

A

MV SR

vlastný materiál 
• v článku 13 ods. 1 písm. a) nahradiť slovo „uvažovaných“ slovom „predpokladaných“,

O

A

MV SR

vlastný materiál 
• článok 10 preformulovať nasledovne: „... dohovoru zistia, že skončenie zamestnania je neoprávnené, a ak nie sú oprávnené alebo to nepovažujú za možné v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou, vyhlásiť skončenie zamestnania za neplatné a/alebo nariadiť, alebo navrhnúť opätovné zaradenie pracovníka na jeho pôvodné pracovisko, sú oprávnené nariadiť vyplatenie primeranej náhrady škody alebo také iné odškodnenie, aké možno považovať za primerané.“,

O

A

MV SR

vlastný materiál 
• v článku 9 ods. 3 medzi slová „služby orgány“ vložiť čiarku a slová „...oprávnené, aby...“ nahradiť slovami „...na preukázanie, že...“,

O

A

MV SR

vlastný materiál 
• v článku 2 ods. 6 slovné spojenie „...pritom uvedie dôvody...“ nahradiť slovným spojením „...s uvedením dôvodov...“,

O

A

MV SR

vlastný materiál 
• článok 2 ods. 4 a 5 preformulovať nasledovne: 
„4. Pokiaľ je to nevyhnutné, opatrenia na vylúčenie z uplatňovania tohto dohovoru alebo určitých ustanovení tohto dohovoru kategórií zamestnaných osôb, ktorých podmienky zamestnávania sa spravujú osobitnou úpravou, ktorá im ako celok zabezpečuje ochranu prinajmenšom rovnocennú s ochranou poskytovanou týmto dohovorom, môžu byť prijaté kompetentným orgánom alebo vhodným spôsobom v krajine po konzultácii s dotknutými organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov, ak existujú. 
5. Pokiaľ je to nevyhnutné, opatrenia na vylúčenie z uplatňovania tohto dohovoru alebo určitých ustanovení tohto dohovoru iných vymedzených kategórií zamestnaných osôb, pri ktorých vznikajú osobitné obzvlášť závažné problémy týkajúce sa osobitných podmienok zamestnávania dotknutých pracovníkov alebo veľkosti alebo povahy podniku, ktorý ich zamestnáva, môžu byť prijaté kompetentným orgánom alebo vhodným spôsobom v krajine po konzultácii s dotknutými organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov, ak existujú.“,

O

ČA

Predmetná pripomienka k prekladu sa akceptuje čiastočne, pozrite text predmetných ustanovení.

MV SR

vlastný materiál 
• v článku 2 ods. 2 v prvej vete upraviť slovosled nasledovne: „...dohovoru môže člen vylúčiť tieto kategórie...“,

O

A

MV SR

návrh uznesenia vlády SR 
• bod C.1. preformulovať nasledovne: „predložiť návrh dohovoru Národnej rade SR na vyslovenie súhlasu a na rozhodnutie, že ide o zmluvu podľa článku 7 ods. 5 Ústavy Slovenskej republiky, ktorá má prednosť pred zákonmi,“.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože navrhovaný text je obsiahnutý v bode B.2. navrhovaného uznesenia vlády SR.

MV SR

predkladacia správa 
• vypustiť citácie jednotlivých článkov Ústavy SR za účelom zostručnenia predkladacej správy.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože dohovor ako medzinárodná zmluva vyžaduje identifikáciu v právnom systéme Slovenskej republiky, ako aj citáciu príslušných ustanovení Ústavy SR.

MV SR

obal 
• doplniť do obsahu materiálu „Doložku pre posudzovanie vplyvov“.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože v predkladacej správe sa uvádza - Ratifikácia dohovoru nemá negatívne finančné, ekonomické, environmentálne vplyvy a ani negatívny vplyv na zamestnanosť a podnikateľské prostredie. Dohovor si nevyžiada dodatočné výdavky zo štátneho rozpočtu, t. j. bude zabezpečený v rámci rozpočtu verejnej správy na roky 2010 až 2012. Keďže ratifikácia dohovoru nemá negatívne finančné, ekonomické, environmentálne vplyvy a ani negatívny vplyv na zamestnanosť a podnikateľské prostredie, materiál neobsahuje doložku pre posudzovanie vplyvov.

MV SR

materiál 
• doplniť „Doložku pre posudzovanie vplyvov“ nakoľko táto v zmysle čl. 9 ods. 2 Smernice na prípravu a predkladanie materiálov na rokovanie vlády Slovenskej republiky, musí byť súčasťou materiálu predkladaného na rokovanie vlády, ktorý ide na medzirezortné pripomienkové konanie.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože v predkladacej správe sa uvádza - Ratifikácia dohovoru nemá negatívne finančné, ekonomické, environmentálne vplyvy a ani negatívny vplyv na zamestnanosť a podnikateľské prostredie. Dohovor si nevyžiada dodatočné výdavky zo štátneho rozpočtu, t. j. bude zabezpečený v rámci rozpočtu verejnej správy na roky 2010 až 2012. Keďže ratifikácia dohovoru nemá negatívne finančné, ekonomické, environmentálne vplyvy a ani negatívny vplyv na zamestnanosť a podnikateľské prostredie, materiál neobsahuje doložku pre posudzovanie vplyvov.

MZV SR

predkladacej správe 
Predkladaciu správu odporúčame zostručniť. Navrhujeme vypustiť doslovné citovanie znenia Ústavy SR, domnievame sa, že postačuje odkaz na znenie príslušného článku Ústavy SR.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože je potrebné v predkladacej správe uviesť kategórie medzinárodných zmlúv a identifikovať kategóriu (kategórie) medzinárodnej zmluvy, do ktorej dohovor patrí.

MZV SR

uzneseniu NR SR 
V návrhu uverejnenom na Portáli právnych predpisov chýba znenie návrhu uznesenia NR SR.

O

A

MZV SR

dôvodovej správe 
Vo všeobecnej časti dôvodovej správy odporúčame vypustiť posledný odsek ako nadbytočný. Účelom materiálu nie je navrhovať vykonanie úpravy Ústavy SR

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože predkladateľ môže v materiáli poukázať na aplikačné problémy.

MZV SR

materiálu 
Vzhľadom na skutočnosť, že Dohovor má prednosť pred zákonmi, upozorňujeme, že v súlade s čl. 17, budú jeho ustanovenia najmenej 10 rokov určujúcimi pre vnútroštátny právny poriadok Slovenskej republiky v oblasti regulácie pracovnoprávnych vzťahov. Počas tohto obdobia nebudú môcť byť prijímané právne predpisy, ktoré by upravovali problematiku nad rámec stanovený dohovorom.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje. Predkladateľ poukazuje na znenie čl. 19 odseku 8 Ústavy Medzinárodnej organizácie práce – „Prijatie dohovoru alebo odporúčania konferenciou alebo ratifikácia dohovoru členom nemá v nijakom prípade nepriaznivý dopad na zákon, rozhodnutie, obyčaj alebo dohodu, ktoré upravujú výhodnejšie podmienky príslušných pracovníkov, ako sú tie, ktoré upravuje dohovor alebo odporúčanie“.

MO SR

predkladacej správe 
pasáže týkajúce sa čl. 7 Ústavy SR na str. 1 predkladacej správy odporúčam ako nadbytočné vynechať, postačuje charakteristika dohovoru (str. 2 predkladacej správy, ods. 6, resp. tento navrhovaný text: „Podľa čl. 7 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky je dohovor medzinárodnou zmluvou o ľudských právach a základných slobodách, medzinárodnou zmluvou, ktorá priamo zakladá práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb a pred jej ratifikáciou sa vyžaduje súhlas Národnej rady Slovenskej republiky. Podľa čl. 7 ods. 5 Ústavy Slovenskej republiky ako medzinárodná zmluva o ľudských právach a základných slobodách a medzinárodná zmluva, ktorá priamo zakladá práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb, ktorá bola ratifikovaná a vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom, má prednosť pred zákonmi.“).

O

N

Pripomienka sa neakceptuje. Predmetný text v predkladacej správe je potrebné ponechať.

MO SR

návrhu uznesenia NR SR 
materiál doplniť o návrh uznesenia Národnej rady SR.

O

A

MDPT SR

4. časť 
1. Odporúčam vo Štvrtej časti Záverečné ustanovenia, článok 16 odsek 2 zmeniť na odsek 1.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože predkladateľ nesmie meniť text dohovoru, ktorý prijala Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce.

MDPT SR

4. časť 
2. Odporúčam vo Štvrtej časti Záverečné ustanovenia, článok 16 odsek 1 zmeniť na odsek 2, ktorý znie: „Tento dohovor je záväzný len pre tých členov Medzinárodnej organizácie práce, ktorých ratifikáciu zaregistroval generálny riaditeľ.“.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, pretože predkladateľ nesmie meniť text dohovoru, ktorý prijala Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce.

MDPT SR

4. časť 
3. Odporúčam vo Štvrtej časti Záverečné ustanovenia, článok 16 odsek 3 preštylizovať v záujme zrozumiteľnosti, keďže vo vzťahu k odsekom 1 a 2 pripúšťa viacero výkladov, čo je vzhľadom na požiadavku jasného, zrozumiteľného a jednoznačného výkladu právnych noriem neprípustné.

O

N

Článok 16 dohovoru ustanovuje: 

1. Tento dohovor zaväzuje len tých členov Medzinárodnej organizácie práce, ktorých ratifikáciu zaregistroval generálny riaditeľ. 

2. Dohovor nadobudne platnosť po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď generálny riaditeľ zaregistroval ratifikáciu dohovoru dvoma členmi. 

3. Potom tento dohovor nadobudne platnosť pre ktoréhokoľvek člena po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď sa jeho ratifikácia zaregistrovala. 

Article 16 of the Convention: 

1. This Convention shall be binding only upon those Members of the International Labour Organisation whose ratifications have been registered with the Director-General. 

2. It shall come into force twelve months after the date on which the ratifications of two Members have been registered with the Director-General. 

3. Thereafter, this Convention shall come into force for any Member twelve months after the date on which its ratification has been registered. 

Preklad čl. 16 dohovoru je správny a zrozumiteľný. 

Pripomienka sa neakceptuje, pretože predkladateľ nesmie meniť text dohovoru, ktorý prijala Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce. Predmetné ustanovenia sú správne preložené z pôvodného anglického znenia do slovenského jazyka.