B. Osobitná časť

K Čl. 1
K bodu 1
Rozširuje a precizuje sa predmet úpravy atómového zákona, pričom stanovuje základné zásady nakladania s rádioaktívnymi odpadmi a vyhoretým jadrovým palivom tak, aby bol dodržaný základný cieľ smernice 2011/70/Euratom. Ide o transpozíciu čl. 1 smernice 2011/70/Euratom.
K bodu 2
Na základe záverov z rozporového konania s Generálnou prokuratúrou sa vkladá do definície bezúhonnosti časť, podľa ktorej sa za bezúhonného bude považovať aj ten, komu bol vykonaný trest zahladený. 
K bodom 3 a 4
Upresňuje sa definícia nakladania s vyhoretým jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom. Explicitne sa stanovuje, že za nakladanie sa nepovažuje preprava vyhoretého jadrového paliva alebo rádioaktívneho odpadu. Ide o transpozíciu čl. 3 ods. 8 a 12 smernice 2011/70/Euratom.
K bodu 5
Za účelom dosiahnutia plného súladu so smernicou 2011/70/Euratom je nutné zmeniť definíciu úložiska. Ide o transpozíciu čl. 3 ods. 4 smernice 2011/70/Euratom.
K bodu 6
Za účelom dosiahnutia plného súladu so smernicou 2011/70/Euratom je nutné zaviesť definíciu vyhoretého jadrového paliva, ktorá podľa právnej úpravy v súčasnej legislatíve absentuje v takej podobe, akú si vyžaduje smernica. Ide o transpozíciu čl. 3 ods. 11 smernice 2011/70/Euratom.
K bodom 7, 24 a 28
Novelou sa mení slovné spojenie „tvorba rádioaktívnych odpadov“ na „produkciu rádioaktívnych odpadov“ z dôvodu, že slovo „produkcia“ lepšie vystihuje vytvorenie tohto produktu, keďže je výsledkom iných činností a nie primárne výsledkom činnosti smerujúcej k jej produkcii. Ide vlastne o vedľajší „nechcený“ produkt rôznych činností vykonávaných na jadrovom zariadení.
K bodu 8
Za účelom dosiahnutia plného súladu so smernicou 2011/70/Euratom je nutné zaviesť definíciu prepracovania vyhoretého jadrového paliva, ktorý v súčasnej legislatíve absentuje. Čo sa týka definície prepracovania, ide o transpozíciu čl. 3 ods. 10 smernice 2011/70/Euratom.
K bodu 9
Do základných zásad sa vkladajú ustanovenia, ktoré spresňujú osobu, ktorá bude ako jediná oprávnená ukladať rádioaktívny odpad a vyhoreté jadrové palivo. Bude ňou osoba, ktorá musí splniť tri podmienky. Táto osoba musí prevádzkovať úložisko, nesmie prevádzkovať jadrové zariadenie na výrobu elektrickej energie, teda reaktorové jadrové zaradenie a takisto v nej Slovenská republika musí mať výlučný obchodný podiel. Týmto sa zabezpečuje konečná zodpovednosť SR za RaO a VJP vyprodukovaná na jej území personifikáciou na konkrétnu osobu s takýmito kritériami.
K bodu 10
Stanovuje sa povinnosť rešpektovať závery medzinárodných partnerských posúdení dozorného rámca nad jadrovou bezpečnosťou jadrových zariadení a ich závery zohľadniť pri tvorbe legislatívy vo forme povinností jednak pre ÚJD SR alebo iné štátne orgány a jednak pre držiteľa povolenia formou novelizácie, resp. úplne nových právnych predpisov tak, aby požiadavky SR boli plne v súlade s požiadavkami medzinárodných organizácií. Takýmito posúdeniami budú misie IRRS (Integrated Regulatory Review Service) z MAAE alebo „peer reviews“ z EÚ. Posledná misia  IRRS prebehla na ÚJD SR v termíne od 28. 5. 2012 do 7. 6. 2012. Misia skonštatovala, že ÚJD SR vykonáva svoje činnosti a svoju pôsobnosť v súlade s odporúčaniami MAAE. Takisto odporučila, ako sa zlepšiť v rôznych oblastiach. O výsledku misie bude ÚJD SR informovať vládu SR v správe, ktorej súčasťou budú aj finálne závery misie IRRS.
K bodu 11
Precizuje povinnosť pre ÚJD SR spravovať výkon štátneho dozoru nad bezpečným nakladaním s RaO a s VJP. Ide o transpozíciu čl. 5 ods. 2 smernice 2011/70/Euratom a využijúc spätnú väzbu a prevádzkové skúsenosti. 
K bodu 12
Vnútroštátny program musí byť zasielaný na Európsku komisiu, aby EÚ bola informovaná o smerovaní nakladania s RaO a VJP. Európska komisia si môže od SR vyžiadať dodatočné informácie a vysvetlenia, ktoré vypracuje Národný jadrový fond. ÚJD SR mu bude povinný poskytnúť súčinnosť pri vypracovávaní odpovede pre Európsku komisiu.
O tom, ako sa vykonáva smernica 2011/70/Euratom bude ÚJD SR povinný informovať Európsku komisiu každé tri roky, pričom smernica 2011/70/Euratom stanovila, kedy sa má prvý krát vykonať takéto oznámenie. Informácia bude zasielaná v obdobnej štruktúre, v akej je zasielaná Národná správa o vykonávaní dohovoru. Podobným spôsobom žiada EÚ informovať o vykonávaní smernice 2009/71/Euratom, ktorá bola plne transponovaná v roku 2011 predovšetkým do zákona č. 350/2011 Z. z., pričom táto využíva posudzovací proces podľa Dohovoru o jadrovej bezpečnosti (oznámenie Ministerstva zahraničných vecí č. 163/1997 Z. z.). Takisto smernica 2006/117/Euratom žiada informovať o jej vykonávaní podávaním pravidelných správ jeden krát za tri roky EÚ, pričom obsahom správ majú byť predovšetkým informácie o povoleniach vydaných na prepravu RaO alebo VJP.
K bodu 13
V súvislosti so zmenou zákona č. 238/2006 Z. z. v znení neskorších predpisov dochádza aj k zmene pomenovania „Stratégie záverečnej časti jadrovej energetiky“ na „vnútroštátny program“. Keďže tento pojem sa používa aj v atómovom zákone, je potrebné túto zmenu reflektovať v ňom na miestach, kde sa tento pojem používa.
K bodom 14, 15, 22 a 27
Ide o legislatívno – technickú zmenu súvisiacu s vkladaním nového odseku do § 21 a následného prečíslovania ostatných odsekov.
K bodu 16
Stanovuje sa možnosť pre ÚJD SR zmeniť, obmedziť alebo zakotviť nové podmienky povolenia držiteľovi povolenia v prípade, ak nebude dodržiavať opatrenia z medzinárodných záverov, resp. povolenie viazať na trvalé plnenie a uplatňovanie spätnej väzby z medzinárodných skúseností po rozličných udalostiach na jadrových zariadeniach, napr. po katastrofách veľkého rozsahu, akým bola Fukušima. Týmto ustanovením nie je dotknutá možnosť odňať povolenie po zlých výsledkoch periodického hodnotenia jadrovej bezpečnosti vykonávanom podľa § 23.
K bodu 17
Vypúšťa sa ustanovenie o maximálnej 10-ročnj lehote platnosti povolenia, nakoľko išlo o duplicitnú povinnosť a tiež administratívnu záťaž na prevádzkovateľa jadrového zariadenia. Po novelizácii by sa povolenie vydalo neobmedzene, tejto osobe ostáva povinnosť vykonávať každých desať rokov periodické hodnotenie jadrovej bezpečnosti a na základe jeho výsledkov bude potom úradom zvažovaná ďalšia prevádzka jadrového zariadenia, obmedzenie prevádzky jadrového zariadenia alebo dokonca nutnosť skončenia prevádzky. K otváraniu konania vo vzťahu k povoleniu by dochádzalo len vtedy, ak by periodické hodnotenie vykázalo také nedostatky, že by vlastne viedlo ku konaniu na obmedzenie alebo odňatie povolenia. Vydávanie povolenia na prevádzku na desať rokov zvyšovalo administratívnu náročnosť najmä pri tendenciách projektovanú životnosť jadrového zariadenia predlžovať na horizont cca 40 - 50 rokov, pričom samotné periodické hodnotenie jadrovej bezpečnosti najmä v prvých dvoch dekádach projektom uvažovanej životnosti spravidla nevykazuje žiadne negatívne závery. Formálne povoľovacie konanie v 10-ročných intervaloch vyvoláva viacero procedurálnych ťažkostí a najmä chybnú interpretáciu a nepochopenie pri aplikácii medzinárodných dohôd a inej legislatívy, ktorá s takouto praxou nepočíta. Takýmto postupom sa zavedie v SR štandardná prax v porovnaní s ostatnými členskými štátmi EÚ. 
K bodu 18
V súvislosti s vypustením ustanovenia odseku 2 v § 8 je nutné zmeniť ustanovenie v § 8 ods. 1 písmeno d), keďže toto odkazovalo na vypustené ustanovenie.
K bodom 19, 20 a 38
Ide o legislatívno – technickú úpravu súvisiacu s vypustením ustanovenia § 8 ods. 2.
K bodu 21
Nanovo sa formuluje ustanovenie § 10 ods. 2 z dôvodu, že došlo k vypusteniu § 8 ods. 2. Keďže držiteľovi povolenia stále ostáva možnosť, že mu bude vydané časovo alebo technicky obmedzené povolenie, pred skončením jeho platnosti sa od neho bude stále vyžadovať, aby požiadal o povolenie na pokračovanie v tejto činnosti, a to v dostatočnom predstihu pred ukončením platnosti tohto povolenia. 
K bodu 23
Musí sa explicitne ustanoviť, kto nesie konečnú zodpovednosť za RaO, aj keď bol odoslaný na prepracovanie do iného členského štátu. Ide o transpozíciu čl. 4 ods. 2 smernice 2011/70/Euratom. Reflektuje sa tu na ustanovenia, ktoré boli zavedené zákonom č. 408/2008 Z. z. ako transpozícia smernice 2006/117/Euratom. 
K bodom 25 a 26
Vkladajú sa ustanovenia o rozhodnom štáte, v ktorom sa uloží vyprodukovaný rádioaktívny odpad. Bude ním vždy ten členský štát, v ktorom sa odpad vyprodukoval. Ide o transpozíciu čl. 4 ods. 4 smernice 2011/70/Euratom. Vzhľadom na to, že smernica je určená 27 členským štátom EÚ, v návrhu slovenského právneho predpisu sa toto ustanovenie konkretizuje na Slovenskú republiku. Jedinú výnimku tvorí prípad, keď sa na základe medzinárodnej zmluvy uzavrie dohoda medzi Slovenskou republikou a iným štátom, buď členským štátom EÚ, alebo treťou krajinou o trvalom uložení rádioaktívnych odpadov v ňom. Takýto vývoz na územie tejto krajiny musí byť v súlade s bezpečnostnými normami MAAE, pričom takáto dohoda bude podliehať stanovisku Európskej komisie. Ide o precizovanie, resp. transpozíciu čl. 16 odsek 2 smernice 2006/117/Euratom o dozore a kontrole pri preprave rádioaktívneho odpadu a vyhoretého jadrového paliva, ktorá už bola transponovaná do zákona č. 408/2008 Z. z. Novela v záujme Slovenskej republiky stanovuje ďalšie, prísnejšie podmienky, ktoré musia byť splnené, aby Slovenská republika takúto dohodu s takýmto štátom uzavrela.
K bodu 29
Dochádza k vyprecizovaniu definície „uzatvorenia úložiska“ z dôvodu, aby bola plne v súlade so smernicou 2011/70/Euratom. Ide o transpozíciu čl. 3 ods. 1 smernice 2011/70/Euratom.
K bodu 30
 
ÚJD SR schvaľuje požiadavky na kvalitu jadrových zariadení podľa § 4 ods. 2 bod 3., ktoré sú rozpracované vo vyhláške č. 431/2011 Z. z. o systéme manažérstva kvality. Slová zabezpečenie kvality v splnomocňovacom ustanovení na vydanie tejto vyhlášky sa nahrádzajú slovom „kvalitu“ z dôvodu zmeny terminológie „systému kvality“ na „systém  manažérstva kvality“ v predošlej novele zákona.  
 
K bodom 31 a 32
 
Vypúšťajú sa ustanovenia o Železničnej polícii z dôvodu prechodu kompetencii Železničnej polície na Policajný zbor. Ide o výsledok rozporového konania s MV SR, ktoré sa uskutočnilo dňa 18. 9. 2012.
 
K bodu 33
 
Ministerstvu vnútra SR sa budú oznamovať len prepravy vyhoretého jadrového paliva, nie prepravy všetkých rádioaktívnych materiálov tak, ako tomu bolo doteraz. Je to výsledok rozporového konania s MV SR, ktoré sa uskutočnilo dňa 18. 9. 2012.
 
K bodom 34 až 37
 
Zvyšujú sa príspevky na výkon štátneho dozoru pre držiteľov povolenia na prevádzku jadrového zariadenia na energetické účely (jadrová elektráreň) a držiteľov povolenia na stavbu jadrového zariadenia na energetické účely (jadrová elektráreň). ÚJD SR pristupuje k tomuto kroku z dôvodu zvýšených nákladov na výkon štátneho dozoru jednak pri vykonávaní kompetencií podľa Atómového zákona pri prevádzkovaných jadrových zariadeniach, ale aj pri vykonávaní kompetencií nad stavbou jadrových zariadení. 
            V zmysle atómového zákona príspevky od držiteľov povolení sú príspevkami na výkon štátneho dozoru. Z dôvodu zvýšených výdavkov súvisiacich s výstavbou nových jadrových zariadení (nutnosť zvýšenia  počtu  zamestnancov  úradu) a taktiež s nutnosťou zabezpečiť realizáciu výskumu v oblasti jadrovej bezpečnosti ÚJD SR navrhuje zvýšenie príspevkov na výkon štátneho dozoru od držiteľov povolenia na prevádzku jadrového zariadenia a držiteľov povolenia na stavbu jadrového zariadenia na výrobu elektrickej energie. 
Zvýšenie príjmov ÚJD SR sa odrazí v zvýšení výdavkov a to v rovnakej sume: v r. 2014 4 611 193 eur a v roku 2015 4 364 398 eur oproti limitom navrhnutým v „Návrhu rozpočtu na roky  2013 - 2015“. Zvýšené výdavky ÚJD SR zabezpečia finančné prostriedky pre „Národný program vedy a výskumu v oblasti jadrovej bezpečnosti“. Tento program bude zostavený z tematických oblastí vedy a výskumu, ktoré sú potrebné na zabezpečenie trvalého a bezpečného jadrového programu v SR. V bode 39. preambuly Smernice 2011/70/Euratom sa explicitne uvádza vedecký výskum a technický vývoj podporený technickou spoluprácou ako jedna z podmienok na zlepšenie bezpečného nakladania s vyhoretým jadrovým palivom a RAO. Obdobná požiadavka na výskum a vývoj je ustanovená aj v článku 12 ods. 1 písm. f) smernice 2011/70/Euratom.
V súlade so súčasným  jadrovým program v SR tieto oblasti do roku 2020 sú najmä:
a)      podmienky na zabezpečenie trvalého zvyšovania jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení. 
b)      predikcia  vlastností materiálov JZ v dôsledku ich starnutia pri povoľovaní  dlhodobej prevádzky tlakovodných  reaktorov,
c)      výskum vodno-chemického režimu v podmienkach ťažkých havárií,
d)     výskum procesov riadenia vodíka v  podmienkach ťažkých havárií,
e)      experimentálne preverovanie materiálových a fyzikálnych  podmienok prevádzky jadrových reaktorov, nedeštruktívne testovanie materiálov (v rámci medzinárodnej spolupráce),
f)       bezpečnostné kritériá nových jadrových zariadení,
g)      výskum pre stanovenie požiadaviek na jadrové palivo v súvislosti s novým typom paliva s vyšším obohatením a vyšším vyhoretím,
h)      skúmanie podmienok uložiteľnosti jadrových materiálov a odpadov pochádzajúcich z palivového cyklu,
i)        stanovenie bezpečnostných požiadaviek a kritérií pre hodnotenie geologických podmienok pre výstavbu zariadení pre zadnú časť jadrovej energetiky,
j)        účasť SR na kľúčových medzinárodných projektoch OECD/NEA, EK, MAAE v oblasti jadrovej bezpečnosti, ktorých výsledky majú dopad na jadrový program v SR.
Navrhované oblasti výskumu zohľadňujú požiadavky na preskúmanie bezpečnosti v nadväznosti aj na haváriu na jadrovej elektrárni vo Fukušime. Program výskumu bude koordinovaný „Radou pre výskum ÚJD SR“, ktorá sa bude skladať z predstaviteľov kľúčových inštitúcií (prevádzkovatelia, technické podporné organizácie, vysoké školy, atď.) v danej oblasti.
Úrad pristupuje k tomuto kroku z dôvodu zvýšených nákladov na výkon štátneho dozoru jednak pri vykonávaní kompetencií podľa Atómového zákona pri prevádzkovaných jadrových zariadeniach, ale aj pri vykonávaní kompetencií nad stavbou jadrových zariadení. Vzhľadom na skutočnosť, že v budúcom období sa dá očakávať na Slovensku výrazný rozvoj jadrovej energetiky najmä v dokončení výstavby jadrovej elektrárne Mochovce 3, 4 a jej následného uvádzania do prevádzky, ako aj začiatok realizácie umiestňovania nového jadrového zdroja v Jaslovských Bohuniciach spoločnosťou Jadrová energetická spoločnosť Slovenska, a. s., je možné očakávať zvýšený nápor na dozorné, hodnotiace a rozhodovacie činnosti úradu. Vzhľadom na rozsah a zložitosť prác, posudzovania a hodnotenia sa dá predpokladať  nevyhnutná externá spolupráca na komerčnej báze. Z týchto dôvodov je nevyhnutné zvýšiť príspevky na výkon štátneho dozoru, avšak podľa možnosti zaťažením komerčného investora, ktorého sa táto činnosť týka. Nakoľko dozorované činnosti v zadnej časti jadrovej energetiky (vyraďovanie jadrových zariadení) predstavujú technicky a časovo náročné aktivity avšak vykonávané štátom vlastneným subjektom JAVYS, a. s. a hradené prevažne z prostriedkov Národného jadrového fondu je nevyhnutné vzhľadom na doterajší legislatívny stav pristúpiť aj k úprave príspevkov na výkon dozoru spôsobom stanovenia pevnej sumy, nakoľko doteraz bola odvíjaná percentuálnym vyjadrením z príspevku na prevádzku. Zvýšenie príspevkov na výkon štátneho dozoru z titulu výstavby a ukončovania výstavby jadrovej elektrárne Mochovce 3, 4 si vyžiada v následnom konaní o predčasnom užívaní stavby podľa Stavebného zákona a v konaní o povolenie na uvádzanie do prevádzky podľa Atómového zákona zvýšené nároky na administratívnu správnu činnosť a aj z tohto dôvodu s navrhované zvýšenia počtu zamestnancov úradu. Zvýšené príspevky na prevádzku jadrových elektrární nie je v záujme štátu zohľadňovať aj v súbežnom zvýšení príspevku na výkon dozoru v etape vyraďovania. 
 
K bodu 39
 
Slovenskej republike ako členskému štátu EÚ vyplýva povinnosť dodržiavať jej právne záväzné akty. V prípade smerníc je potrebná ich transpozícia, v prípade predkladaného zákona ide o transpozíciu smernice 2011/70/Euratom. Ide o piatu smernicu transponovanú do atómovho zákona.
 
K Čl. II.
 
K bodu 1
 
Ide o legislatívno-technickú zmenu, ktorú treba zakomponovať do zákona, aby bol terminologicky správny v súvislosti so zmenou pomenovania „stratégie záverečnej časti jadrovej energetiky“ na „vnútroštátny program“.
 
K bodu 2
 
Vypúšťajú sa ustanovenia o Stratégii záverečnej časti jadrovej energetiky, ktorá je schvaľovaná Radou správcov. Bude nahradená vnútroštátnym programom, ktorý bude vykonávaný na základe vnútroštátnej politiky. 
 
K bodu 3       
 
Znenie ustanovenia o povinnosti spĺňať určité kritériá pre členov Rady správcov sa mení v časti požiadavky na bezúhonnosť. Z dôvodu jednak nie úplne zrozumiteľného ustanovenia o tom, páchateľom ktorých trestných činov nesmie takáto osoba byť a jednak vychádzajúc z výsledkov rozporového konania s Generálnou prokuratúrou sa toto ustanovenie celé nahrádza novým znením.
 
K bodu 4
 
V súvislosti s transpozíciou smernice 2011/70/Euratom sa vytvára nový obsah vnútroštátneho programu a vnútroštátnej politiky, ktoré budú vypracovávané Radou správcov Národného jadrového fondu spolu s držiteľmi súhlasu alebo povolenia vydaných ÚJD SR a budú schvaľované vládou SR a sú nasledovníkom Stratégie záverečnej časti jadrovej energetiky. Naposledy bola stratégia schválená vládou SR dňa 21. mája 2008 a bolo k nej prijaté uznesenie vlády SR č. 328/2008. Takýto vnútroštátny program sa považuje za „národný program“, ktorý musí byť podľa článku 12 smernice 2011/70/Euratom prijatý v každom členskom štáte EÚ. Tento článok vymenúva, čo musí obsahovať takýto program. Európska komisia ustanovila pracovnú skupinu „NAtional PROgrammes“, ktorej hlavnou úlohou bolo pripraviť pre členské štáty návod na vypracovávanie takýchto programov. V tejto pracovnej skupine bol prítomný aj zástupca SR. Tento návod bol prediskutovaný na workshope, ktorý sa uskutočnil koncom septembra 2012 a jeho konečné znenie by malo byť vydané na prelome rokov 2012 a 2013. Keďže podľa súčasného znenia § 3 ods. 2 písm. c) zákona č. 238/2006 Z. z. nie sú všetky body podľa smernice 2011/70/Euratom zahrnuté v súčasnej Stratégií záverečnej časti jadrovej energetiky, je potrebná jeho úplná zmena, aby sa zaručila úplná transpozícia tohto článku. Robí sa to prostredníctvom úplne nového ustanovenia § 3a z dôvodu, aby sa zabezpečil prehľad. Presne sa stanovuje, čo musí obsahovať jednak vnútroštátna politika a jednak aj vnútroštátny program. Po dlhých rokoch absencie bude mať Slovenská republika „politiku“ záverečnej časti jadrovej energetiky, ktorá jej doteraz chýbala a je jednou z otázok, ktorú podrobne požadovala aj misia IRRS z MAAE počas jej poslednej aktivity na Slovensku v roku 2012 v rámci hodnotenia dozorných činností úradu. Zároveň sa stanovuje povinnosť aktualizovať vnútroštátny program a vnútroštátnu politiku v súlade s vývojom v oblasti nakladania s RaO a VJP a v súlade s čl. 11 ods. 2 smernice 2011/70/Euratom.
Vláda bude schvaľovať vnútroštátny program uznesením, v ktorom bude ukladať povinnosti jednotlivým ministerstvám a ostatným ústredným orgánom štátnej správy. Vnútroštátny program schválený vládou musí byť zaslaný Európskej komisii. Ide o transpozíciu čl. 13 ods. 1 smernice 2011/70/Euratom. Európska komisia posúdi jej súlad, ako dokumentu obsahujúceho vnútroštátny program pri nakladaní s RAO a s VJP so smernicou 2011/70/Euratom. Európska komisia si môže vyžiadať dodatočné vyjadrenia alebo vysvetlenia, ktoré jej Ministerstvo hospodárstva spolu s Národným jadrovým fondom a v spolupráci s ÚJD SR poskytnú. 
Ministerstvo hospodárstva bude priebežne monitorovať plnenie vnútroštátneho programu a vnútroštátnej politiky. Budú mu jeden krát za rok podávané správy vypracované Radou správcov NJF, v spolupráci s držiteľmi povolenia a právnickou osobou zriadenou alebo poverenou za účelom ukladania rádioaktívnych odpadov a vyhoretého jadrového paliva. 
 
K bodu 5
 
V súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády sa vkladá deklaratórne ustanovenie o tom, že v zákone 238/2006 Z. z. v znení neskorších predpisov je tiež transponovaná smernica 2011/70/Euratom.
 
K bodu 6
 
Zákon č. 238/2006 Z. z. v znení neskorších predpisov bude jedným z právnych predpisov, do ktorých bude smernica 2011/70/Euratom transponovaná, je preto potrebné v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády doplniť transpozičnú prílohu do zákona obsahujúcu odkaz na príslušnú smernicu s uvedením presného vydania Úradného vestníka, v ktorom bola publikovaná.
  
K Čl. III.
 Navrhuje sa dátum účinnosti tak, aby bol dodržaný transpozičný termín na prebratie smernice 2011/70/Euratom s výnimkou ustanovení čl. I. bodov 34, 35, 36, 37, ktoré nadobúdajú účinnosť 1. 1. 2014 z dôvodu ich vplyvu na štátny rozpočet v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR, konkrétne čl. 16 ods. 4.