B. Osobitná časť

K Čl. I

K bodu 1
 
V snahe predísť možným interpretačným problémom v spojitosti s pojmami znásilnenie, sexuálne násilie alebo sexuálne zneužívanie, obsiahnutými v zákone č. 215/2006 Z. z. o odškodňovaní osôb poškodených násilnými trestnými činmi (ďalej len “zákon”) de lege lata, sa navrhuje nová definícia ujmy na zdraví, pod ktorú možno okrem ublíženia na zdraví, ťažkej ujmy na zdraví alebo smrti, spôsobených akýmkoľvek úmyselným násilným trestným činom spáchaným inou osobou,  subsumovať aj morálnu škodu (psychická trauma, stres, úzkosť, frustrácia), a to len v prípade, ak bola spôsobená trestným činom proti ľudskej dôstojnosti, či už znásilnením, sexuálnym násilím alebo sexuálnym zneužívaním spáchaným inou osobou.

K bodu 2
 
Z hľadiska jednoznačnosti a prehľadnosti sa v rámci základných ustanovení explicitne ustanovuje, že na účely odškodňovania osôb poškodených násilnými trestnými činmi sa za trestný čin považuje aj čin inak trestný, ak bol spáchaný osobou trestne nezodpovednou.

K bodu 3
 
Navrhovaná úprava smeruje k eliminácii nedostatku súladu uvedeného ustanovenia so súvisiacimi ustanoveniami zákona č. 301/2005 Z. z. Trestný poriadok v znení neskorších predpisov (ďalej len “Trestný poriadok”). Aj napriek tomu, že nedostatok veku je rovnako ako aj nepríčetnosť okolnosťou vylučujúcou trestnú zodpovednosť, ak súd zistí existenciu niektorej z týchto okolností až na hlavnom pojednávaní, jeho rozhodnutie nebude totožné v oboch prípadoch, ako to zákon v súčasnosti uvádza. In concreto, ak súd v tomto štádiu zistí, že obžalovaný nie je trestné zodpovedný pre nepríčetnosť, rozsudkom obžalovaného spod obžaloby oslobodí (§ 285 písm. d) Trestného poriadku), ak ale trestnú zodpovednosť vylučuje nedostatok veku, súd obžalovaného spod obžaloby neoslobodí, ale uznesením obligatórne zastaví trestné stíhanie (§ 281 ods. 1 Trestného poriadku), nakoľko ide o okolnosť spadajúcu do taxatívneho vymedzenia neprípustnosti trestného stíhania podľa § 9 ods. 1 Trestného poriadku. Z uvedeného vyvstáva, že ak voči obžalovanému bolo zastavené trestné stíhanie pre nedostatok veku, možnosť poškodeného požiadať o odškodnenie sa spravuje ustanovením § 4 ods. 2 zákona.

K bodu 4 a 5

Za účelom zabezpečenia právnej istoty a jednoznačnosti textu sa expressis verbis ustanovuje, že osoby poškodené trestnými činmi znásilnenia, sexuálneho násilia a sexuálneho zneužívania majú dva právne nároky, navzájom nepodmienené, a to jednak nárok na vyplatenie odškodnenia za prípadnú utrpenú (fyzickú) ujmu na zdraví vo výške vyčíslenej podľa predpisu upravujúceho poskytovanie náhrady za bolesť a náhrady za sťaženie spoločenského uplatnenia, a jednak nárok na vyplatenie odškodnenia za spôsobenú morálnu škodu v zákonom stanovenej výške. 
Nakoľko sa o náhrade spomínanej nemajetkovej ujmy a jej výške pojednáva v novelizačnom bode 4, navrhovaným novelizačným bodom 5 sa v § 5 vypúšťa odsek 4, a to nielen z dôvodu jeho nadbytočnosti, ale aj v nadväznosti na zmenu formulácie definície ujmy na zdraví.

K bodu 6
 
Navrhovaná právna úprava nadväzuje na nejasný výklad pojmu “prihliada sa”, nakoľko zo znenia platného ustanovenia jednoznačne nevyplýva, či je prípustná aj možnosť žiadosti vyhovieť len čiastočne, predovšetkým v súvislosti s presne stanovenou sumou odškodnenia (napr. pri náhrade nemajetkovej ujmy). Vychádzajúc z uvedeného sa možnosť zníženia priznaného odškodnenia, a to vzhľadom na okolnosti, akými sú miera spoluzavinenia poškodeného a nevyužitie všetkých zákonných opatrení poškodeným na získanie odškodnenia od páchateľa trestného činu (nemožno opomenúť ani čiastkovú úhradu, ktorá bola poskytnutá poškodenému inak ako podľa tohto zákona), zavádza explicitne.

K bodu 7 a 8
 
Súčasné znenie § 8 ods. 2 a 3 spôsobuje v praktickej rovine značné problemy, ktoré v konečnom dôsledku znamenajú pre žiadateľov o odškodnenie nepriznanie nároku len pre nestihnutie lehoty, keďže môže nastať situácia, že rozsudok nadobudne právoplatnosť tesne pred vypršaním lehoty 18 mesiacov odo dňa spáchania trestného činu, ktorej zmeškanie, nakoľko je prekluzívna, má za následok nepriznanie konkrétneho nároku; ďalšiu šesťmesačnú lehotu na podanie žiadosti v takomto prípade nemožno aplikovať, pretože rozsudok nebol vynesený po uplynutí lehoty 18 mesiacov odo dňa spáchania trestného činu. 
Navrhovaná právna úprava sa javí byť zreteľnejšou, nakoľko smeruje k zjednoteniu zákonných lehôt na podanie žiadosti o odškodnenie, čo do ich trvania a momentu vzniku nároku, a to šesť mesiacov odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia, konkrétne rozsudku alebo trestného rozkazu v prípadoch uvedených v § 4 ods. 1, príp. uznesenia o zastavení trestného stíhania alebo iného rozhodnutia v prípadoch spadajúcich pod odsek 2; ak bol poškodený s jeho nárokom odkázaný na občianske súdne konanie alebo na konanie pred iným orgánom, lehota na podanie žiadosti a moment vzniku nároku na odškodnenie v porovnaní s doterajšou právnou úpravou zostávajú nezmenené.

K bodu 9
 
Skutočnosť, že moment vzniku nároku poškodeného na odškodnenie závisí od nadobudnutia právoplatnosti toho ktorého rozhodnutia, ako uvádza odôvodnenie k novelizačným bodom 7 a 8, je nevyhnutné expressis verbis obsiahnuť aj v ustanovení pojednávajúcom o prílohách, ktoré je potrebné k žiadosti obligatórne pripojiť.

K bodu 10
 
Keďže zo znenia ustanovenia § 16 vyplýva, že na konanie podľa tohto zákona sa nevzťahuje všeobecný predpis o správnom konaní, odkaz 3 a poznámka pod čiarou k odkazu 3 sa vypúšťajú, pretože ide o zmätočný odkaz na ustanovenia § 247 až 250k zákona č. 99/1963 Z. z. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov, ktorými sa spravujú len súdy príslušné na rozhodovanie o žalobách proti rozhodnutiam a postupom správnych orgánov. 

K bodu 11 
 
Pojem “zamestnanci ministerstva” sa nahrádza pojmom “ministerstvo”, čo smeruje predovšetkým k zosúladeniu so znením § 8 ods. 1, z ktorého vyvstáva, že rozhodovacím orgánom vo veci odškodnenia podľa tohto zákona je Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky, nie jeho zamestnanci. 
Explicitne sa ustanovuje oprávnenie ministerstva požadovať súčinnosť pri získavaní informácií nevyhnutných na rozhodnutie o odškodnení nielen od orgánov činných v trestnom konaní a súdov, ale aj od iných štátnych orgánov, vyšších územných celkov, obcí a iných právnických osôb a fyzických osôb, a to za účelom vyčerpávajúceho vymedzenia okruhu povinných osôb.

K bodom 12 a 14
 
Uvedená zmena súvisí s nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy a so zánikom Európskych spoločenstiev, a zároveň je v súlade s čl. 4 ods. 2 a 3 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky.

K bodu 13
 
Ustanovuje, že podľa predpisov účinných do 30. apríla 2013 sa postupuje, ak bol trestný čin spáchaný pred nadobudnutím účinnosti navrhovaných novelizačných ustanovení, teda pred 1. májom 2013. 

K Čl. II

K bodom  1 až 3 
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu; na základe prepočtu konverzným kurzom sa navrhuje sumy, pôvodne stanovené vo vtedajšej mene, stanoviť v eurách s tým, že pri prepočte na eurá sa výsledné sumy primerane zaokrúhlia. 

K bodu 4 
 
Pôvodná právna úprava stanovovala, že v prípade, ak náhrada presahovala sumu 30 000 Kčs (995,82 eur), 20% z náhrady, najmenej však 30 000 Kčs (995,82 eur), sa vyplácalo v hotovosti, a zvyšok náhrady prostredníctvom štátnych dlhopisov splatných najneskôr do piatich rokov. 
Zo zákona č. 119/1990 Zb. o súdnej rehabilitácii v znení neskorších predpisov vyplýva, že za účelom odškodnenia poškodených osôb je potrebné v určitých časových úsekoch postupne emitovať dlhopisy a vydávať ich vo vzťahu k priznaným nárokom oprávnených osôb. Posledná emisia štátnych rehabilitačných dlhopisov v gescii Národnej banky Slovenska bola realizovaná v roku 2000.  
Nie je možné opomenúť, že s emisiou a vydávaním dlhopisov súvisia, okrem nákladov na samotné úroky a výplatu istiny, aj ďalšie náklady, ktoré vyplývajú zo sadzobníka Centrálneho depozitára cenných papierov, a to napríklad poplatky za registráciu emisie, poplatky na vytvorenie a správu účtu majiteľa cenného papiera, teda odškodňovanej osoby. Z dôvodu, aby finančné prostriedky vyčlenené na odškodňovanie nárokov poškodených osôb neboli nad nevyhnutnú mieru odčerpávané  na úhradu nákladov súvisiacich s vyplácaním odškodnenia, sa navrhuje umožniť vyplácanie náhrad v hotovosti alebo prevodom na účet,  ktorý oprávnená osoba na prijatie odškodnenia určí. 

K bodom  5 až 7 
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu; na základe prepočtu konverzným kurzom sa navrhuje sumy, pôvodne stanovené vo vtedajšej mene, stanoviť v eurách s tým, že pri prepočte na eurá sa výsledné sumy primerane zaokrúhlia.  

 
K bodu 8 
 
V súvislosti s upustením od vyplácania odškodnenia oprávneným osobám prostredníctvom emisie štátnych cenných papierov sa zrušuje aj nariadenie vlády, ktoré upravovalo vydávanie štátnych rehabilitačných dlhopisov. 

K Čl. III

K bodom 1, 2 a 4
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu; na základe prepočtu konverzným kurzom sa navrhuje sumy, pôvodne stanovené vo vtedajšej mene, stanoviť v eurách s tým, že pri prepočte na eurá sa výsledné sumy primerane zaokrúhlia. 

K bodu 3
 
Ide o zmenu z legislatívno-technického hľadiska, nakoľko zákon č. 58/1969 Zb. o zodpovednosti za škodu spôsobenú rozhodnutím orgánu štátu alebo jeho nesprávnym úradným postupom bol nahradený zákonom č. 514/2003 Z. z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci a o zmene niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. 

K bodu 5
 
Ide o legislatívno-technickú úpravu poznámky pod čiarou, ktorá odkazuje na súvisiacu právnu úpravu odškodňovania súdnych rehabilitácii.

K Čl. IV

Obdobne, ako v prípade zákona č. 119/1990 Zb. o súdnej rehabilitácii v znení neskorších predpisov a zákona č. 319/1991 Zb. o zmiernení niektorých majetkových a iných krívd a o pôsobnosti orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v oblasti mimosúdnych rehabilitácií v znení neskorších predpisov, aj v prípade odškodňovania podľa zákona č. 305/1999 Z. z. o zmiernení niektorých krívd osobám deportovaným do nacistických koncentračných táborov a zajateckých táborov v znení neskorších predpisov, sa umožňuje, aby spôsob výplaty náhrady prostredníctvom emisie štátnych cenných papierov bol nahradený možnosťou vyplatiť oprávnenej osobe priznanú náhradu v hotovosti alebo prevodom na ňou označený účet v banke. 

K Čl. V

S prihliadnutím na predpokladanú dĺžku legislatívneho procesu sa navrhuje účinnosť zákona.