Predkladacia správa

Predkladacia správa
 
Medzinárodný právny systém na kompenzáciu škôd spôsobených znečistením ropnými látkami je vytvorený Medzinárodnou námornou organizáciou (International Maritime Organization, ďalej len „IMO“) špecializovanou organizáciou OSN, zodpovednou za bezpečnosť a zabránenie znečisťovania mora z námorných lodí. Tento systém bol pôvodne vytvorený dvomi medzinárodnými dohovormi, menovite „Medzinárodným dohovorom o občianskoprávnej zodpovednosti za škody spôsobené ropným znečistením z roku 1969“ (International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, Brusel 29. novembra 1969, ďalej len „dohovor CLC 1969“) a „Medzinárodným dohovorom o zriadení medzinárodného fondu na náhradu škôd spôsobených ropným znečistením z roku 1971“ (International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage; Brusel 18. decembra 1971, ktorý nadobudol platnosť 16. októbra 1978, ďalej len „dohovor FUND 1971“). Pôvodný právny systém bol v roku 1992 nahradený dvomi medzinárodnými dohovormi, a to „Medzinárodným dohovorom o občianskoprávnej zodpovednosti za škody vzniknuté v dôsledku znečistenia ropnými látkami“ (International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage,  1992; Brusel 27. novembra 1992), ktorý nadobudol platnosť 30. mája 1996 (ďalej len „dohovor CLC 1992“) a „Medzinárodným dohovorom o zriadení medzinárodného fondu na kompenzáciu škôd vzniknutých v dôsledku znečistenia ropnými látkami“ (The International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensationon for Oil Pollution Damage, 1992; Londýn 27. novembra 1992), ktorý nadobudol platnosť 30. mája 1996. 
Protokol z roku 1992, ktorým sa mení a dopĺňa Medzinárodný dohovor o občianskoprávnej zodpovednosti za škody vzniknuté v dôsledku znečistenia ropnými látkami z roku 1969 (CLC PROT 1992)  (anglické znenie: The Protocol of 1992 to amend the International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 1969; ďalej len „CLC protokol 1992”) bol prijatý  v Londýne  27. novembra 1992 a nadobudol platnosť 30. mája 1996. 
Cieľom predkladaného návrhu CLC protokolu 1992 je vytvoriť právne podmienky a pravidlá na zabránenie znečisťovaniu spôsobeného únikom ropných látok na území štátu vrátane pobrežného mora a oblasti výlučnej ekonomickej zóny a na preventívne opatrenia na predchádzanie alebo minimalizáciu takýchto škôd. Z hľadiska jednotnej politiky EÚ a jej členských štátov je CLC protokol 1992 dôležitý, pretože zabezpečuje zlepšenú ochranu poškodených na základe medzinárodných pravidiel zodpovednosti za znečisťovanie morí v súlade s „Dohovorom Organizácie Spojených národov z roku 1982 o morskom práve“.
CLC protokol 1992 nadobudol platnosť 30. mája 1996 a nahradil pôvodný dohovor FUND 1969. Zmluvné strany CLC protokolu 1992 prestali byť od 16. mája 1998 zmluvnými stranami pôvodného dohovoru FUND 1969 z dôvodu nahradenia jeho pôvodných ustanovení.
Povinnosť pristúpenia Slovenskej republiky k CLC protokolu 1992 vyplýva z Vyhlásenia členských štátov o námornej bezpečnosti zo 7. októbra 2008 a smernice EP a Rady 2009/21/ES o plnení povinností vlajkového štátu (v prílohe), na základe ktorých sú členské štáty splnomocnené na podpísanie, ratifikáciu alebo pristúpenie k CLC protokolu 1992.
            Podľa článku 11, bod 2. CLC protokolu 1992, ktorý znie: „2. Články I až XII ter, vrátane vzoru certifikátu, dohovoru o zodpovednosti z roku 1969 v znení tohto protokolu sú známe ako Medzinárodný dohovor z roku 1992 o občianskoprávnej zodpovednosti za škody vzniknuté v dôsledku znečistenia ropnými látkami (dohovor o zodpovednosti z roku 1992)“, sa používa názov dohovoru o zodpovednosti z roku 1992 ako konsolidované znenie dohovoru o zodpovednosti z roku 1969 v znení protokolu z roku 1992.
            K samotnému dohovoru CLC 1992 sa pristúpiť nedá, iba pristúpením ku CLC protokolu 1992 sa pristúpi k dohovoru o zodpovednosti z roku 1992. Ku dátumu 2. január 2013 bolo 130 zmluvných strán členmi CLC protokolu 1992.
            Slovenská republika nie je zmluvnou stranou dohovoru CLC 1969, ale pristúpením ku CLC protokolu 1992 (v prílohe) bude podľa článku 12, bodu 5. CLC protokolu 1992, ktorý znie: „5. Štát, ktorý je stranou tohto protokolu, ale nie je stranou dohovoru o zodpovednosti z roku 1969, je viazaný ustanoveniami dohovoru o zodpovednosti z roku 1969 v znení tohto protokolu vo vzťahu k ostatným štátom, ktoré sú stranami tohto protokolu, ale nie je viazaný ustanoveniami dohovoru o zodpovednosti z roku 1969 vo vzťahu k štátom, ktoré sú stranami tohto dohovoru.“, viazaná ustanoveniami dohovoru CLC 1969 v znení protokolu z roku 1992, ktorý je známy ako dohovor o zodpovednosti z roku 1992 v súlade s článkom 11 bodom 2. protokolu z roku 1992.
CLC protokol 1992 je mnohostrannou medzinárodnou zmluvou prezidentskej povahy v zmysle článku 7 ods. 4 Ústavy SR, ktorá priamo zakladá práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb, a preto sa vyžaduje pred ratifikáciou súhlas Národnej rady Slovenskej republiky. CLC protokol 1992 je mnohostrannou medzinárodnou zmluvou prezidentskej povahy v zmysle článku 7 ods. 5 Ústavy SR, ktorá priamo zakladá práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb a má prednosť pred zákonmi Slovenskej republiky.
Pristúpenie Slovenskej republiky k CLC protokolu 1992 a vykonávanie tejto zmluvy nemá vplyv na životné prostredie, na rozpočet verejnej správy, na informatizáciu spoločnosti a podnikateľské prostredie, ani sociálne vplyvy.
Vzhľadom na skutočnosť, že sa CLC protokol 1992 vzťahuje len na územie pobrežného štátu vrátane pobrežného mora a oblasti výlučnej ekonomickej zóny je jednoznačný pozitívny vplyv len na životné prostredie pobrežnej oblasti bez priameho vplyvu na životné prostredie Slovenskej republiky.
V primárnom práve EÚ je daná problematika upravená v 3. časti Hlave VI (Doprava) Zmluvy o fungovaní Európskej únie. V sekundárnom práve EÚ je daná problematika upravená v smernici EP a Rady 2009/21/ES o plnení povinností vlajkového štátu.
CLC protokol 1992 je v súlade so zahraničnými záujmami Slovenskej republiky a na rokovanie Legislatívnej rady vlády Slovenskej republiky sa predkladá bez rozporov.