Dôvodová správa

Všeobecná časť

Predložený Návrh na uzavretie Zmluvy medzi Slovenskou republikou a Iránskou islamskou republikou o zamedzení dvojitého zdanenia a zabránení daňovému úniku v odbore daní z príjmov (ďalej len „zmluva“) zodpovedá vnútroštátnym právnym podmienkam, taktiež tradičným požiadavkám bilaterálnych daňových vzťahov upravujúcich rozdelenie práva na daň z jednotlivých príjmov medzi štátom zdroja príjmu a štátom rezidencie skutočného vlastníka príjmu a je v súlade s Pravidlami pre uzatváranie medzinárodných zmlúv a zmluvnú prax schválenými uznesením vlády č. 743 z 21. 10. 2009.  

Osobitná časť 

Počas rokovania boli zohľadnené niektoré špecifiká vyplývajúce z vnútroštátnych právnych predpisov oboch štátov. Osobný a vecný rozsah zmluvy, ako aj všeobecné definície sú uvedené v článkoch 1 - 5.  

K Článku 1 - Osoby, na ktoré sa zmluva vzťahuje
Návrh zmluvy sa vzťahuje na osoby, ktoré sú rezidentmi jedného alebo oboch zmluvných štátov.

K Článku 2 - Dane, na ktoré sa zmluva vzťahuje
Podľa ods. 1 navrhovaná zmluva sa vzťahuje na dane z príjmov ukladané v mene Slovenskej republiky alebo Iránskej islamskej republiky, ich správnych celkov alebo miestnych orgánov bez ohľadu na spôsob ich vyberania.
Ods. 2 bližšie určuje, čo sa považuje za dane z príjmov, pričom ods. 3 uvádza z pohľadu oboch zmluvných štátov, najmä na ktoré druhy daní sa navrhovaná zmluva vzťahuje. Pod pojmom daň z príjmov v Slovenskej republike rozumieme daň z príjmov právnických osôb a daň z príjmov fyzických osôb. Pod pojmom daň z príjmov v Iránskej islamskej republike rozumieme daň z príjmov z nehnuteľností, daň z príjmov poľnohospodárstva, daň z príjmu z platu, daň z príjmu z povolania a daň z príjmov právnických osôb
Ods. 4 uvádza, že navrhovaná zmluva sa vzťahuje aj na všetky rovnaké alebo  v zásade podobné dane, ktoré sa ukladajú po dátume podpisu zmluvy okrem, alebo namiesto existujúcich daní, pričom príslušné orgány oboch zmluvných štátov si vzájomne oznámia všetky podstatné zmeny, ktoré sa uskutočnili v ich právnych predpisoch upravujúcich dane.  

K Článku 3 – Všeobecné definície
Článok 3 ustanovuje definície potrebné pre účely navrhovanej zmluvy. Pod pojmom „spoločnosť“ podľa práva Iránskej islamskej republiky rozumieme nasledovné typy spoločností: akciová spoločnosť, verejná obchodná spoločnosť, verejná obchodná spoločnosť s ručením obmedzeným, komanditná spoločnosť, akciová osobná spoločnosť, osobná obchodná spoločnosť s proporcionálnym ručením,  spotrebné družstvá a výrobné družstvá.

K Článku 4 – Rezident
Za rezidenta Iránskej islamskej republiky možno podľa práva Iránskej islamskej republiky považovať každú osobu, ktorá podľa práva podlieha daniam z dôvodu sídla, trvalého pobytu, miesta registrácie, miesta vedenia alebo iného kritéria podobného charakteru. Každý občan Iránskej islamskej republiky, ktorý za zdaňovacie obdobie platí daň z príjmov v druhom štáte a nemá v Iráne v tom istom zdaňovacom období zamestnanie, žije v zahraničí viac ako 6 mesiacov a nebol vyslaný na misiu, alebo nie je v lekárskom ošetrení, bude považovaný za rezidenta tohto druhého štátu 
V článku 4 ods. 2 na účely určenia statusu fyzickej osoby, ktorá je rezidentom oboch zmluvných štátov, sa používa rozlišovacie kritérium „trvalo dostupné bývanie“ (v anglickom jazyku „permanent home available“). Trvalo dostupným bývaním sa rozumie obydlie bez ohľadu na jeho formu (byt, dom, izba atď.), ktoré fyzická osoba má vo vlastníctve, nájme alebo ho užíva na základe iného práva, v ktorom sa zdržiava s úmyslom nielen prechodného bývania a ktoré je jej kedykoľvek k dispozícii. Skôr používané pojmy „stály byt“ a „trvalé bydlisko“ spôsobovali terminologickú nejasnosť a nesprávny výklad tohto pojmu, keďže pojem „byt“ nezahŕňal všetky formy obydlia a pojem „trvalé bydlisko“ spôsobovalo ľahkú zameniteľnosť s odlišným inštitútom trvalého pobytu v zmysle zákona č. 253/1998 Z. z. o hlásení pobytu občanov Slovenskej republiky a registri obyvateľov Slovenskej republiky v platnom znení. 

K Článku 5 - Stála prevádzkareň
Článok 5 obsahuje ustanovenia viažuce sa k stálej prevádzkarni, pričom vychádzajú zo znenia Modelovej zmluvy OECD. V článku 5 zahŕňa pojem „stála prevádzkareň“ aj stavenisko, stavebný, montážny alebo inštalačný projekt alebo dozorné činnosti s tým spojené, ale len vtedy, ak uvedené činnosti sa vykonávajú dlhšie ako 6 mesiacov. Stála prevádzkareň vzniká aj v prípade poskytovania služieb vrátane poradenských služieb podnikom jedného zmluvného štátu alebo prostredníctvom zamestnancov alebo iných pracovníkov najatých podnikom na takýto účel, ale len vtedy, ak činnosti takého charakteru trvajú na území druhého zmluvného štátu počas jedného obdobia alebo viacerých období, ktoré presiahnu v úhrne šesť mesiacov v akomkoľvek dvanásťmesačnom období.

K Článku 6 - Príjmy z nehnuteľného majetku 
Podľa článku 6 dane z príjmov plynúcich z nehnuteľného majetku prislúchajú tomu štátu, v ktorom sa príslušný nehnuteľný majetok nachádza. 

K Článku 7 - Zisky z podnikateľskej činnosti
Podľa článku 7 právo na daň zo ziskov z podnikateľskej činnosti prislúcha štátu rezidencie príjemcu okrem prípadu, ak príjemca podniká v druhom zmluvnom štáte prostredníctvom stálej prevádzkarne, ktorá sa tam nachádza. V takom prípade sa zisky podniku môžu zdaniť v tomto druhom štáte, ale len v takom rozsahu v akom ich možno prisúdiť stálej prevádzkarni.

K Článku 8 – Medzinárodná doprava
Primárne právo na dane z príjmov z podnikania v medzinárodnej doprave má podľa článku 8 štát, v ktorom sa nachádza miesto skutočného vedenia podniku prevádzkujúceho medzinárodnú dopravu. 

K Článku 9 – Prepojené podniky
Článok 9 stanovuje podmienky úpravy ziskov prepojených spoločností na základe princípu nezávislého vzťahu vrátane tzv. korešpondujúcej úpravy v súlade s § 17 ods. 6 zákona č. 595/2003 Z. z. o dani z príjmov v znení neskorších predpisov.

K Článku 10 - Dividendy
Primárne právo na zdanenie dividend má štát rezidencie skutočného vlastníka dividend. V súlade s ods. 2 má právo na zdanenie dividend, ktoré plynú skutočnému vlastníkovi druhého zmluvného štátu, aj štát zdroja maximálne však do výšky 5 % hrubej sumy dividend. 

K Článku 11 - Úroky
Právo na daň z úrokov sa podľa článku 11 priznáva tomu štátu, ktorého rezidentom je príjemca úrokov. Štátu zdroja úrokov sa priznáva obmedzené právo na daň, a to v maximálnej výške sadzby dane vyberanej zrážkou pri zdroji vo výške 5 % z hrubej sumy úrokov. 
V štáte zdroja úrokov sa neukladá zrážková daň, ak plynú druhému zmluvnému štátu, ministerstvám, iným orgánom štátnej správy, obciam, centrálnej banke a ostatným bankám, ktoré sú vo výlučnom vlastníctve druhého zmluvného štátu. 

K Článku 12 – Licenčné poplatky
Primárne právo na daň z licenčných poplatkov sa priznáva tomu štátu, ktorého rezidentom je príjemca licenčných poplatkov. Podľa ods. 2 možno licenčné poplatky plynúce skutočnému vlastníkovi druhého zmluvného štátu zdaniť aj v štáte zdroja maximálne vo výške 7, 5 % z hrubej sumy licenčných poplatkov. 

K Článku 13 – Príjmy zo scudzenia majetku
Podľa článku 13 právo na daň z príjmov zo scudzenia majetku sa priznáva podľa druhu scudzeného majetku. Ak ide o scudzenie nehnuteľného majetku, právo na daň z príjmu takého scudzeného majetku prislúcha tomu štátu, v ktorom sa nachádza príslušná nehnuteľnosť, rovnako je to aj v prípade scudzenia hnuteľného majetku stálej prevádzkarne alebo scudzenia samotnej stálej prevádzkarne. Zisky zo scudzenia majetku, ktorý pozostáva z lodí alebo lietadiel prevádzkovaných podnikom v medzinárodnej doprave, podlieha zdaneniu v štáte, v ktorom sa nachádza miesto skutočného vedenia podniku. Zisky rezidenta jedného zmluvného štátu zo scudzenia podielov, ktorých viac ako 50% hodnoty predstavuje nehnuteľný majetok nachádzajúci sa v druhom zmluvnom štáte, sa môžu zdaniť v štáte, kde sa tento nehnuteľný majetok nachádza. Právo na daň zo scudzenia iného majetku sa priznáva štátu rezidencie scudziteľa. 

K Článku 14 – Príjmy zo závislej činnosti 
Zdaňovanie príjmov zo závislej činnosti sa posudzuje podľa kritérií ustanovených v článku 14, pričom daň zo závislej činnosti prislúcha štátu, v ktorom sa vykonáva zamestnanie. Príjmy zo závislej činnosti plynúce rezidentovi jedného zmluvného štátu zo zamestnania vykonávaného na území druhého zmluvného štátu možno za splnenia podmienok stanovených v ods. 2 zdaniť aj v  štáte rezidencie zamestnanca. Zdanenie príjmov zo závislej činnosti vykonávanej na palube lode, lietadla, cestného vozidla alebo železnice prevádzkovaného v medzinárodnej doprave prislúcha tomu štátu, v ktorom sa nachádza miesto skutočného vedenia podniku prevádzkujúceho medzinárodnú dopravu. 

K Článku 15 - Tantiémy
Odmeny prislúchajúce členovi štatutárneho orgánu alebo iného podobného orgánu spoločnosti sa podľa článku 15 zdaňujú v štáte rezidencie spoločnosti. Pod pojmom „podobný orgán spoločnosti“ sa rozumie akýkoľvek iný rozhodovací orgán spoločnosti.

K Článku 16 – Umelci a športovci 
Príjmy športovcov alebo umelcov sa podľa článku 16 môžu zdaniť v štáte výkonu ich činností bez ohľadu na to, či plynú im priamo alebo prostredníctvom inej osoby. Tento princíp sa neuplatňuje na príjmy z činností vykonávaných umelcami alebo športovcami, ktorých aktivity v druhom zmluvnom štáte sú vykonávané na základe kultúrnych dojednaní medzi oboma štátmi. 

K Článku 17 - Dôchodky
Podľa článku 17 sa právo na daň z dôchodkov prisudzuje štátu rezidencie ich príjemcu. 

K Článku 18 – Štátna služba
Príjmy zo štátnej služby upravujú ustanovenia článku 18. Štruktúra tohto článku vychádza z pripomienok uplatnených k predchádzajúcim zmluvám, obsahom zodpovedá modelovým daňovým zmluvám OECD aj OSN. 

Príjmy zo štátnej služby upravujú ustanovenia článku 18. Primárne právo na daň z príjmov zo štátnej služby prislúcha štátu zdroja tohto príjmu. Sekundárne sa prisudzuje právo na daň druhému zmluvnému štátu, len ak služby poskytuje rezident druhého zmluvného štátu v tom druhom zmluvnom štáte, ktorý je zároveň štátnym príslušníkom druhého zmluvného štátu.  

K Článku 19 – Učitelia, študenti a výskumní pracovníci
V súlade s článkom 19 platby, ktoré na účely svojho pobytu, štúdia alebo výcviku dostávajú študenti alebo učni, ktorí sú alebo boli pred začiatkom štúdia v jednom zmluvnom štáte rezidentmi druhého zmluvného štátu, nepodliehajú zdaneniu v prvom zmluvnom štáte, ak plynú zo zdrojov mimo hostiteľského štátu. Podľa článku 20 príjmy učiteľov alebo inštruktorov, ktorí sú rezidentmi jedného zmluvného štátu a pôsobia v druhom zmluvnom štáte, sú oslobodené od dane v hostiteľskom štáte, ak dĺžka pobytu v tomto štáte nepresiahne 2 roky. Oslobodenie sa nevzťahuje na príjmy plynúce z výskumu vykonávaného na podnikateľské účely. 

K Článku 20 – Iné príjmy 
Podľa článku 20 iné príjmy neuvedené v zmluve sa zdaňujú v štáte rezidencie príjemcu, za predpokladu, že neplynú stálej prevádzkarni nachádzajúcej sa na území druhého štátu. 

K Článku 21 – Zamedzenie dvojitého zdanenia
Spôsob zamedzenia dvojitého zdanenia stanovuje článok 21 pre oba zmluvné štáty metódou zápočtu. 

K Článku 22 – Zásada rovnakého zaobchádzania
Zásady rovnakého zaobchádzania sú ustanovené článkom 22 bez obmedzenia článku 2 na všetky druhy daní. Ustanovenia článku 22 zabezpečia, aby príjmy slovenských daňovníkov zo zdroja v Iránskej islamskej republike neboli zdaňované ťaživejšie ako príjmy iránskych daňovníkov v rovnakom postavení. 

K Článku 23 – Procedúra vzájomnej dohody 
Podmienky vzájomných dohôd v prípade zdaňovania príjmov v rozpore so zmluvou ustanovuje článok 23. 

K Článku 24 – Výmena informácií
Výmena informácií podľa článku 24 nie je obmedzená vecným a osobným rozsahom zmluvy podľa článkov 1 a 2, teda vzťahuje sa na všetky druhy daní v oboch zmluvných štátoch. Ustanovenia článku 24 budú v prípade splnenia podmienok stanovených zmluvou umožňovať aj výmenu informácií, ktorých vlastníkom je napr. banka, finančná inštitúcia, splnomocnený zástupca či agent. 

K Článku 25 - Členovia diplomatických misií a konzulárnych úradov 
Článok 25 potvrdzuje daňové výsady prislúchajúce členom diplomatického a konzulárneho personálu vyplývajúce zo všeobecných pravidiel medzinárodného práva alebo na základe ustanovení osobitných dohôd.

K článku 26 – Obmedzenie výhod
Znenie článku 26 tvorí právny základ pre daňové správy oboch zmluvných štátov pri identifikácií podstaty finančnej transakcie. V prípade, ak by sa jednalo o transakcie v spojení s umelými konštrukciami, výhody plynúce zo zmluvy sa neuplatnia.

K Článku 27– Nadobudnutie platnosti
Článok 27 ustanovuje spôsob nadobudnutia platnosti zmluvy. Zmluva nadobudne platnosť prvým dňom tretieho mesiaca nasledujúceho po dátume doručenia  neskoršieho oznámenia o splnení vnútroštátneho schvaľovacieho procesu. Ustanovenia zmluvy sa pre Slovenskú republiku začnú vykonávať od 1. januára nasledujúceho po roku, v ktorom zmluva nadobudne platnosť. 

K Článku 28 – Ukončenie platnosti 
Podľa článku 28 sa zmluva uzaviera na dobu neurčitú. Zmluvu je možné vypovedať diplomatickou cestou najskôr po piatich rokoch od nadobudnutia platnosti, a to najneskôr šesť mesiacov pred koncom každého kalendárneho roka nasledujúcom po uplynutí uvedených piatich rokov.