B. Osobitná časť

K Čl. I
 
K § 1
 
Návrh zákona o vyvlastňovaní upravuje podmienky, postup a dôsledky vyvlastnenia, t. j. núteného prechodu vlastníckeho práva k pozemku alebo stavbe, núteného obmedzenia vlastníckeho práva k pozemku alebo stavbe, zriadenia, zrušenia alebo obmedzenia práv zodpovedajúcich vecným bremenám k pozemku alebo stavbe, ktoré sú nevyhnutné pre uskutočnenie stavieb alebo opatrení vo verejnom záujme. Ďalej návrh zákona upravuje zrušenie vyvlastnenia a vrátenie práva jeho pôvodnému nositeľovi a taktiež verejnú správu na úseku vyvlastnenia. 
Návrh zákona zároveň ustanovuje, že vyvlastnenie a vyvlastňovacie konanie, ktoré vykonávajú iné orgány štátnej správy, ktorým táto pôsobnosť vyplýva z osobitných právnych predpisov nie sú týmto zákonom dotknuté.
 
K § 2
 
Vymedzujú sa základné pojmy použité v zákone o vyvlastnení, najmä vyvlastniteľ a vyvlastňovaný, vrátane vymedzenia správneho orgánu – vyvlastňovacieho úradu, stavba a opatrenie vo verejnom záujme. 
Na základe požiadavky odbornej verejnosti predkladateľ vymedzuje pojem verejný záujem pre účely zákona o vyvlastňovaní. Verejný záujme nie je doposiaľ pojmom legálne definovaným, je pojmom neurčitým, pretože vyjadruje okamžitosť stavu záujmov a ich vzájomnú hierarchiu. Taktiež možno konštatovať, že kategória pojmu verejného záujmu je jednou z najproblematickejších a aj najspornejších otázok v procese vyvlastnenia. Pojem verejný záujem nie je používaný len v zákone o vyvlastňovaní ale sa prelína celým radom iných právnych predpisov, v ktorých môže byť zakotvený vždy s prihliadnutím na účel a obsah, na ktorý sa využije. Verejný záujem je v návrhu zákona o vyvlastňovaní definovaný ako všeobecný alebo lokálne väčšinový záujem na verejnoprospešnosti uskutočnenia stavby alebo opatrenia, ktorým sa uspokojí potreba verejnosti, a tento je vyvlastňovací úrad povinný skúmať vo vyvlastňovacom konaní a len vo vzťahu k zákonom umožnenému účelu. Vzájomnú previazanosť účelu a samotného verejného záujmu vyjadruje skutočnosť, že verejný záujem možno skúmať len vo vzťahu k zákonom vymedzenému účelu, ktorého sa vyvlastnenie týka. 
 
Z aplikačnej praxe vyvstala potreba vzhľadom na možné nepredvídané okolnosti toho ktorého prípadu do zákona fakultatívne uviesť, čo je možné považovať za neprimerané ťažkosti, s ktorými je spojené užívanie zostávajúcej časti pozemku alebo stavby, preukázanie existencie ktorých je na strane vyvlastňovaného. 
 
K § 3, 4 a 5 
 
Predkladateľ zákona zo svojej riadiacej a kontrolnej činnosti vo vzťahu k stavebným úradom ale taktiež aj ako orgán povinný na predbežné prerokovanie nároku na náhradu škody podľa zákona č. 514/2003 Z. z., ktorý je následne povinným subjektom aj na zastupovanie štátu pred súdmi vo veci uplatnených náhrad škôd má vedomosť o tom, že obce ako stavebné úrady pri prenesenom výkone štátnej správy (v počte 2927) nie sú v súčasnosti odborne spôsobilé vykonávať tak náročnú agendu akou je vyvlastňovacie konanie, ktorá je výkonom štátnej správy. Nie je zanedbateľná ani tá skutočnosť, že stavebné úrady následne rozhodujú o povoľovaní stavieb, pre ktoré sa vyvlastňuje. Preto predkladateľ výkon štátnej správy na úseku vyvlastnenia nezveril stavebným úradom ale určuje, že príslušným orgánom na konanie o vyvlastnení (vyvlastňovací úrad) je okresný úrad v sídle kraja, ktorý je orgánom štátu. Táto prijatá alternatíva zohľadňuje skutočnosť, že vzhľadom na súčasné personálne a vecné zabezpečenie je takáto úroveň orgánu štátnej správy vyhovujúca a postačujúca.
Niektoré už ukončené legislatívne procesy zakotvili možnosť uskutočňovať vyvlastňovacie konanie aj iným orgánom štátnej správy, príkladom je obvodný banský úrad podľa zákona Slovenskej národnej rady č. 51/1988 Zb. o banskej činnosti, výbušninách a o štátnej banskej  správe v znení neskorších predpisov alebo zákon č. 319/2002 Z. z. o obrane v znení neskorších predpisov; zakotvila sa možnosť ustanoviť pôsobnosť vyvlastňovacieho úradu aj osobitným predpisom, najmä z hľadiska jeho vecnej príslušnosti.
             
V súlade so zásadou dvojinštančnosti správneho konania je odvolacím orgánom, ktorý rozhoduje o odvolaniach proti prvostupňovým neprávoplatným rozhodnutiam okresných úradov v sídle kraja MDVRR SR, ako správny orgán najbližšieho vyššieho stupňa nadriadený správnemu orgánu, ktorý napadnuté rozhodnutie vydal (§ 58 ods. 1 správneho poriadku). 
 
K § 6
 
Vymedzuje sa cieľ vyvlastnenia, ktorým je dosiahnutie prechodu vlastníckeho práva k pozemku alebo stavbe z vyvlastňovaného na vyvlastniteľa, alebo dočasné obmedzenie vlastníckeho práva v prospech vyvlastniteľa, alebo zriadenie, zrušenie alebo obmedzenie práva zodpovedajúceho vecnému bremenu, teda práv potrebných na nakladanie s predmetom vyvlastnenia, vo verejnom záujme na účel ustanovený zákonom.
Prechodom (odňatím) vlastnícke právo prechádza v celom rozsahu na iný subjekt, čiže ide o úplnú stratu vlastníctva pôvodného vlastníka, naopak pri obmedzení sa len zasahuje do niektorých z oprávnení vyplývajúcich z vlastníckeho práva (napr. práva dispozície s vecou).       
 
K § 7 
 
Základné podmienky vyvlastnenia sú zakotvené priamo v Ústave Slovenskej republiky a následne v Občianskom zákonníku. Podľa čl. 20 ods. 4 Ústavy SR k vyvlastneniu alebo nútenému obmedzeniu vlastníckeho práva možno prikročiť iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu. Ústavné limity určené na vyvlastnenie teda dovoľujú Národnej rade Slovenskej republiky prijať konkrétny zákon, ktorý by upravil tieto zákonné predpoklady vyvlastnenia, spresnil tieto jednotlivé podmienky vyvlastnenia a ustanovil procesný postup vyvlastnenia v súlade s Ústavou Slovenskej republiky.
Zákon o vyvlastňovaní ustanovuje, so zdôraznením výnimočnosti tohto inštitútu, že vyvlastnenie sa môže uskutočniť len vtedy, ak cieľ vyvlastnenia nemožno dosiahnuť dohodou alebo iným spôsobom; za iný spôsob možno považovať napr. zrušenie spoluvlastníctva, využitie predkupného práva, usporiadanie vzťahov súdnou cestou. Nevyhnutnou podmienkou vyvlastnenia je teda, aby sa ten, kto má záujem na získaní vlastníckeho alebo iného práva k pozemku alebo stavbe vopred pokúsil o dohodu s vlastníkom pozemku alebo stavby alebo sa iným spôsobom pokúsil získať toto právo k pozemku alebo stavbe, ktorých použitie je nevyhnutné pre realizáciu stavby alebo opatrenia vo verejnom záujme. Potenciálny vyvlastniteľ teda musí dať vlastníkovi pozemku alebo stavby najskôr návrh na uzavretie dohody, t. j. pokúsiť sa o dohodu, a až následne preukázať, že vlastník pozemku alebo stavby s ponukou nesúhlasí (napríklad odpovie negatívne alebo vôbec neodpovie na písomnú ponuku).
Zákon o vyvlastňovaní ustanovuje, že vyvlastniť možno len vo verejnom záujme a na účel ustanovený zákonom; vzájomnú previazanosť účelu a samotného verejného záujmu vyjadruje skutočnosť, že verejný záujem možno skúmať len vo vzťahu k zákonom vymedzenému účelu, ktorého sa vyvlastnenie týka.  
Ďalšou podmienkou je, že vyvlastniť možno len v takej miere, ako je to nevyhnutne potrebné pre zákonom ustanovený účel. Ústavný súd SR vo svojom náleze zo dňa 27.02.1997 pod sp. zn. PL. ÚS 7/96 uviedol: „všetky základné práva a slobody sa chránia len v takej miere a rozsahu, dokiaľ uplatnením jedného práva alebo slobody nedôjde k neprimeranému obmedzeniu, či dokonca popretiu iného práva alebo slobody. Rovnováha verejného a súkromného záujmu je dôležitým kritériom pre určovanie primeranosti obmedzenia každého základného práva a slobody.“.      
Uvedeným sa riadil aj predkladateľ, keď v návrhu zákona nevyhnutnú mieru vymedzuje z hľadiska 
 - kvality a intenzity zásahu, pričom tam kde je to možné z hľadiska dosiahnutia cieľov vyvlastnenia preferuje nútené obmedzenie vlastníckeho práva pred jeho núteným prechodom,
- kvantity a rozsahu zásahu, pričom tam kde je to možné z hľadiska dosiahnutia cieľov vyvlastnenia preferuje odňatie iba nevyhnutnej časti pozemku pred úplným odňatím celej výmery.
S primeranosťou vyvlastnenia sa úzko spája aj problematika využiteľnosti zostávajúcej časti pozemku alebo stavby. Návrh zákona o vyvlastňovaní ustanovuje možnosť pre vlastníka alebo inú oprávnenú osobu, aby mohli namietať rozsah vyvlastnenia, ak by obmedzenie výkonu vlastníckeho práva bolo pre nich nepriaznivejšie ako odňatie, alebo aby mohli namietať nevyužiteľnosť zostávajúcej časti pozemku a požiadať o rozšírenie vyvlastnenia aj na túto zostávajúcu časť, čím sa môže dosiahnuť výhodnejšia zmena rozsahu vyvlastnenia v prospech vyvlastňovaného; námietku vyvlastňovaného týkajúcu sa neprimeraných ťažkostí v súvislosti s užívaním zostávajúcej časti pozemku alebo stavby je povinný vyvlastňovací úrad skúmať a posudzovať v konkrétnom vyvlastňovacom konaní na základe znaleckého posudku vo vzťahu ku konkrétnej zostávajúcej časti pozemku alebo stavby.    
Z hľadiska preukázania verejného záujmu je nevyhnutné preukázať vo vyvlastňovacom konaní súlad účelu vyvlastnenia s územnoplánovacou dokumentáciou, a to na základe územného rozhodnutia a oproti súčasnej úprave zároveň aj záväzným stanoviskom obce ako orgánu samosprávy o súlade účelu vyvlastnenia s cieľmi a zámermi územného plánovania; záväzné stanovisko obce je dôležité najmä pri tých účeloch vyvlastnenia, ktoré nevyžadujú vydanie územného rozhodnutia. 
 
K § 8
 
Predkladateľ s cieľom odstrániť čisto formálny prístup k pokusom o dohodu, či už zo strany vlastníkov pozemkov a stavieb ako aj osôb, ktoré majú záujem na získaní vlastníckeho alebo iného práva k týmto pozemkom a stavbám, ktorých použitie je nevyhnutné pre realizáciu stavby alebo opatrenia vo verejnom záujme s poukazom na to, aby vyvlastnenie bolo naozaj až krajným zásahom do vlastníckeho práva, odlišne od doterajšej právnej úpravy upravuje obligatórne obsahové náležitosti návrhu na uzavretie dohody a spôsob preukazovania bezvýslednosti tohto pokusu. 
Z dôvodu súčasných aplikačných problémov návrh upravuje, že splnenie tejto zákonnej podmienky (pokusu o dohodu) sa nevyžaduje v prípade, ak je vyvlastňovaný neznámy, ak nie je známy jeho pobyt alebo ak je vyvlastňovaný obmedzený v zmluvnej voľnosti. 
V návrhu zákona o vyvlastňovaní bolo potrebné ustanoviť, že je akceptovateľný aj znalecký posudok, vypracovaný podľa štandardov, aj bez vykonania obhliadky nehnuteľností, pretože prax ukázala aj exponovanú neochotu potenciálneho vyvlastňovaného, ktorý neumožnil vykonať znalcovi obhliadku, najmä stavby. Znalec môže vychádzať napríklad z archivovanej projektovej dokumentácie stavby stavebného úradu, kde sa jedno paré projektov archivuje. 
Návrh zákona upravuje, že vyvlastniteľ znáša náklady súvisiace s uzavretím navrhovanej dohody z dôvodu, pretože prax ukázala, že náhrada za vyvlastnený pozemok, najmä časť pozemku je často krát nižšia, ako poplatky za overenie podpisu vlastníka ako aj ďalšie správne poplatky.  
 
K § 9
 
K vyvlastneniu ako krajnému zásahu do vlastníckeho práva je možné pristúpiť len ak konkrétny právny predpis ustanoví, že pre realizáciu určitého zámeru je možné vyvlastniť; takýto zámer označuje návrh zákona o vyvlastňovaní ako účel vyvlastnenia.  
Návrh zákona sumarizuje a popisuje jednotlivé účely, pre ktoré možno vo verejnom záujme vyvlastniť jednak priamo v návrhu zákona v písm. a) a b); popri verejnoprospešných stavbách je ako účel vyvlastnenia uvedená asanácia, ktorá sleduje odstránenie závad na pozemkoch a zlepšenie stavu krajiny tak, aby sa stav krajiny nielen udržiaval ale postupne stále zlepšoval, pričom účelom asanácie je aj odstránenie stavieb alebo úprava pozemkov, v prípade že ich súčasný stav nevyhovuje požiadavkám rozvoja/výstavby obce (problematika sociálne znevýhodnených skupín obyvateľstva).     
Ostatné účely vyvlastnenia sú uvedené popisom s odkazom na osobitné právne predpisy, ktoré účely vyvlastnenia vo svojich ustanoveniach upravujú. Pod písm. c) až m) sú uvedené účely vyvlastnenia s odkazmi na osobitné právne predpisy, ktoré sa v praxi najčastejšie vyskytujú najmä:
- zákon č. 135/1961 Zb. o pozemných komunikáciách (cestný zákon) v znení neskorších predpisov, 
- zákon č. 513/2009 Z. z. o dráhach a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskoršíchpredpisov,
- zákon č. 44/1988 Zb. o ochrane a využití nerastného bohatstva (banský zákon) v znení neskorších predpisov, zákon Slovenskej národnej rady č. 51/1988 Zb. o banskej činnosti, výbušninách a o štátnej banskej správe v znení neskorších predpisov,
- zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 338/2000 Z. z. o vnútrozemskej plavbe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov,
- zákon č. 143/1998 Z. z o civilnom letectve (letecký zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov, 
- zákon č. 442/2002 Z. z. o verejných vodovodoch a verejných kanalizáciách v znení neskorších predpisov, 
-  zákon č. 364/2004 Z. z. o vodách a o zmene zákona Slovenskej národnej rady               č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon) v znení neskorších predpisov,
- zákon č. 7/2010 Z. z. o ochrane pred povodňami,
- zákon č. 49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu v znení neskorších predpisov,
- zákon č. 319/2002 Z. z. o obrane Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov,
 
K § 10 
 
Požiadavka primeranej a spravodlivej náhrady za vyvlastnenie je podmienkou, ktorá je zakotvená tak v Listine základných práv a slobôd ako aj v Ústave Slovenskej republiky, a táto odlišuje vyvlastnenie od iných zásahov do vlastníckeho práva. Náhrada sa vyvlastňovanému poskytuje ako vyrovnanie majetkovej ujmy, ktorá mu vznikla v súvislosti s vyvlastnením a mala by predstavovať ekvivalent, ktorého hodnota umožňuje vyvlastňovanému obstaranie obdobnej veci (majetkové pomery vyvlastňovaného by sa nemali vyvlastnením zmeniť).   
Návrh zákona o vyvlastňovaní primeranosť náhrady za vyvlastnenie určuje ako náhradu za vyvlastňovaný pozemok alebo stavbu spolu s náhradou účelne vynaložených nákladov, ktoré vzniknú v súvislosti s vyvlastnením alebo v dôsledku vyvlastnenia a tieto sú príkladmo v zákone vymenované. Podľa návrhu zákona o vyvlastňovaní, má vyvlastňovaný nárok na peňažnú náhradu alebo náhradný pozemok alebo stavbu. Peňažná náhrada za vyvlastňovaný pozemok alebo stavbu sa určuje podľa ceny nehnuteľnosti, určenej znaleckým posudkom nie starším ako jeden rok. 
Podkladom pre určenie náhrady za vyvlastnenie je všeobecná hodnota pozemku alebo stavby alebo práva zodpovedajúceho vecnému bremenu určená znaleckým posudkom podľa osobitného predpisu, a to vyhlášky Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky č. 492/2004 Z. z. o stanovení všeobecnej hodnoty majetku v znení neskorších predpisov.
Ak účastník konania najneskôr na ústnom pojednávaní namietne skutočnosti, ktoré sú obsahom znaleckého posudku predloženého vyvlastniteľom k návrhu na vyvlastnenie, je vyvlastňovací úrad povinný zabezpečiť za účelom ich posúdenia odborné vyjadrenie alebo vysvetlenie znalca; náklady s tým spojené znáša vyvlastniteľ. 
Účinne podávať námietky voči výške náhrady za vyvlastnenie určenej znaleckým posudkom môžu účastníci konania uplatniť najneskôr do ústneho pojednávania na prerokovanie návrhu. Návrh zákona príkladmo ustanovuje, čo je možné považovať za účelne vynaložené náklady vzniknuté v súvislosti s vyvlastňovacím konaním, sú to najmä náklady na presťahovanie hnuteľného majetku vlastníka vyvlastnenej nehnuteľnosti alebo poľnohospodárskych kultúr z vyvlastňovanej nehnuteľnosti, náklady spojené so zmenou trvalého bydliska, zmenou sídla alebo miesta podnikania, súdne a správne poplatky. Bremeno preukázať tieto náklady je na tom, kto si uplatní nárok na náhradu skutočne vynaložených nákladov v dôsledku a v súvislosti s vyvlastnením.
 
K § 11
 
Náhrada za zrušenie, alebo obmedzenie práv zodpovedajúcich vecným bremenám sa definuje ako náhrada zodpovedajúca nákladom, ktoré bude treba vynaložiť na zabezpečenie riadneho užívania pozemku. Náhrada za zriadenie práva zodpovedajúceho vecnému bremenu je náhrada zodpovedajúca rozsahu tohto obmedzenia vlastníckeho práva a  určenie takejto náhrady sa ustanovuje tiež znaleckým posudkom.
Ustanovuje sa poskytnutie primeranej náhrady pre osobitné väzby vyvlastňovaného pozemku na iné pozemky, ktoré nie sú priamo predmetom vyvlastnenia, ale ich užívanie je závislé od režimu vyvlastňovaného pozemku, pričom nie je vylúčené, že vyvlastňovaným bude aj oprávnený z vecného bremena.
 
K § 12 
 
Povinnosť poskytnúť náhradu za vyvlastnenie alebo obmedzenie vlastníckeho práva má vyvlastniteľ, teda osoba, v prospech ktorej sa pozemok alebo stavba vyvlastňuje; náhrada za vyvlastnenie je obligatórnou náležitosťou rozhodnutia o vyvlastnení, v ktorom je vyvlastňovací úrad povinný uviesť výšku náhrady, spôsob jej úhrady a lehotu v ktorej bude náhrada vyplatená. Ak sa poskytuje náhrada za vyvlastnenie stavby na bývanie obstaraním bytu alebo rodinného domu kúpou alebo výstavbou, je vyvlastniteľ povinný náhradu poskytnúť najneskôr v lehote 18 mesiacov odo dňa  nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o vyvlastnení.  
Zložitou je v rámci vyvlastňovacieho konania problematika náhrad práv tretích osôb, ktoré vyvlastnením zanikajú, nakoľko pre vyvlastňovací úrad je veľmi obtiažne zisťovať aktuálny stav plnenia pohľadávky zaistenej vecným právom k cudzej veci a pri vyvlastňovanej nehnuteľnosti môže nastať súbeh rôznych práv.
Zákon určuje, že ak na vyvlastňovanom pozemku alebo stavbe viaznu vecné práva osôb, ktoré sú zapísané v katastri nehnuteľností, vyvlastniteľ je povinný zložiť náhradu za vyvlastnení pozemok alebo stavbu na účet cudzích prostriedkov vyvlastňovacieho úradu, a to do 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o vyvlastnení.
Zákon o vyvlastňovaní ďalej rieši situáciu spôsobom, že súčasťou návrhu na vyvlastnenie, ktorú predkladá vyvlastniteľ vyvlastňovaciemu úradu je aj prehľad práv tretích osôb, pričom v prípade, že vyvlastniteľ k návrhu pripojí dohodu vyvlastňovaného o rozdelení náhrady s tretími osobami, ktorým na vyvlastňovanom pozemku alebo stavbe viaznu vecné práva, ktoré vyvlastnením zanikajú (ak ju má k dispozícii), vyvlastňovací úrad uspokojí prihlásené pohľadávky tretích osôb podľa tejto dohody. Ak súčasťou návrhu vyvlastniteľa nie je dohoda vyvlastňovaného o rozdelení náhrady s tretími osobami, ktorým na vyvlastňovanom pozemku alebo stavbe viaznu vecné práva, a ktoré vyvlastnením zanikajú, vyvlastňovací úrad uspokojí prihlásené pohľadávky tretích osôb podľa ich výšky, pričom návrh zákona presne určuje spôsob akým sa náhrada týchto osôb uspokojí v prípade, ak úhrn pohľadávok prevyšuje náhradu za vyvlastnenie a v prípade ak je náhrada za vyvlastnenie vyššie ako úhrn pohľadávok (§ 12 ods. 5).
Ďalej zákon o vyvlastňovaní rieši situácie, kedy nie je možné vyplatiť náhradu za vyvlastnenie v prípade, ak konanie o dedičstvo alebo súdne konanie neboli právoplatne skončené do právoplatnosti rozhodnutia o vyvlastnení, z dôvodu exekúcie, keď osoba vyvlastňovaného nie je známa alebo jej pobyt nie je známy a náhradu za vyvlastnenie lesného pozemku.   
Podľa charakteru pozemku alebo stavby sa náhrada za vyvlastnenie zloží do úschovy na súde alebo Slovenskému pozemkovému fondu alebo správcovi lesného pozemku vo vlastníctve štátu, ktorí s náhradou naložia podľa osobitných predpisov.
 
K § 13
 
Vyvlastňovacie konanie je striktne upraveným procesom, ktorého účelom je realizácia hmotnoprávnej úpravy inštitútu vyvlastnenia, je osobitným správnym konaním, napriek tomu aj tu sú všeobecné princípy správneho konania upravené vo všeobecnom predpise o správnom konaní, ktorým je zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov (začatie konania, dokazovanie, rozhodnutie, preskúmanie rozhodnutia, výkon). Správny poriadok sa teda vo vyvlastňovacom konaní použije všade tam, kde zákon o vyvlastňovaní danú problematiku neupravuje vôbec alebo mu úprava čiastočne chýba. 
Navrhovaný zákon o vyvlastňovaní obsahuje odchýlky od všeobecnej úpravy s tým, že osobitnú úpravu vyvlastňovacieho konania môžu obsahovať aj niektoré osobitné zákony. Tak je tomu napríklad v prípade zákona č. 319/2002 Z. z. o obrane, ktorý na účely obrany má špeciálnu úpravu niektorých procesných inštitútov/úkonov vyvlastňovacieho konania, napríklad týkajúcu sa náležitosti návrhu na vyvlastnenie. 
 
K § 14
 
Návrh zákona vychádzajúc z princípov uvedených v § 14 správneho poriadku osobitným spôsobom rieši okruh účastníkov vyvlastňovacieho konania. Účastníkmi konania sú predovšetkým vyvlastniteľ a vyvlastňovaný. Účastníkmi konania bude tiež správca konkurznej podstaty, ďalej osoby, ktoré majú k vyvlastňovanému pozemku alebo stavbe zapísané vecné právo v katastri nehnuteľností a osoby, ktorých práva môžu byť vyvlastnením priamo dotknuté.
            Osobitne sa ustanovuje okruh účastníkov vyvlastňovacieho konania v prípade, ak vyvlastňovaná nehnuteľnosť nemá v katastri nehnuteľností zapísaného vlastníka alebo miesto jeho pobytu nie je známe, ak je vyvlastňovaný pozemok alebo stavba predmetom konania o dedičstvo alebo súdneho konania, ak vyvlastňovaný pozemok alebo stavba nebol predmetom dedičského konania. Rozširuje sa okruh účastníkov vyvlastňovacieho konania o duplicitných alebo viacnásobných vlastníkov a osoby, ktoré spochybnili hodnovernosť údajov katastra nehnuteľností a taktiež o možných dedičov, ak vyvlastňovaný pozemok alebo stavba nebola predmetom dedičského konania.
Návrh zákona o vyvlastňovaní rešpektuje súčasnú právnu úpravu o lesoch ako aj o nakladaní s poľnohospodárskou pôdou mimo intravilánu alebo v intraviláne obce.
 
K § 15
 
Zákon ustanovuje náležitosti návrhu na začatie vyvlastňovacieho konania. Vyvlastňovacie konanie je návrhovým konaním a nemôže začať ex offo. Náležitosti návrhu, ktoré je povinný k návrhu priložiť vyvlastniteľ sú koncipované imperatívne tak, aby mohli identifikovať všetkých účastníkov konania, v rozsahu údajov podľa správy katastra a  aby mohli viesť k spoľahlivému zisteniu skutočností, potrebných na rozhodovanie o vyvlastnení, vrátane určenia náhrady. Uvedené je dôležité z dôvodu, že rozhodnutie o vyvlastnení musí byť jednoznačné a zrejmé (musí vylučovať akékoľvek neurčitosti) a musí byť v každom ohľade vykonateľné. 
Oproti súčasnej úprave návrh zákona ako jednu z náležitostí návrhu na vyvlastnenie uvádza aj prehľad práv tretích osôb zapísaných v katastri nehnuteľností alebo ktoré sú vyvlastniteľovi známe, ktoré sa viažu k pozemku alebo stavbe, ktorých sa vyvlastnenie týka, s osobitným označením tých práv, u ktorých sa navrhuje zánik alebo obmedzenie a dohodu vyvlastňovaného o rozdelení náhrady s tretími osobami, ktorým na vyvlastňovanom pozemku alebo stavbe viaznu vecné práva zanikajúce vyvlastnením, pokiaľ táto bola uzavretá pred podaním návrhu na vyvlastnenie a vyvlastniteľ má túto dohodu k dispozícii. 
Z dôvodu účelnosti a hospodárnosti konania návrh zákona v prípade líniových stavieb umožňuje tzv. „spojenie veci“, tzn., že v prípade, že vyvlastnenie smeruje voči viacerým vlastníkom, vyvlastnenie ktorých nehnuteľností vzájomne súvisí z dôvodu, že ide o vyvlastnenie pre uskutočnenie totožnej stavby vo verejnom záujme, na základe totožného geometrického plánu, v tom istom katastrálnom území, je možné podať jeden návrh na vyvlastnenie, ktorého súčasťou je vyvlastnenie viacerých vlastníkov, pričom prílohy by sa prikladali k návrhu len v jednom vyhotovení. Výsledkom takéhoto konania by bolo vydanie buď jedného rozhodnutia o vyvlastnení alebo by bolo vydané samostatné rozhodnutie o vyvlastnení na každého vlastníka. 
       Taktiež sa umožňuje vyvlastniteľovi, v prípade ak má vedomosť o tom, že vyvlastňovací úrad má k dispozícii dokument, ktorý má tvoriť prílohu návrhu na vyvlastnenie, aby naň v návrhu na vyvlastnenie odkázal; ak sa zistí, že vyvlastňovací úrad tento dokument nemá k dispozícii alebo je potrebný pre iné konanie alebo ak ho pre účely daného konania nemôže sprístupniť z dôvodu ochrany práv tretích osôb, vyvlastňovací úrad vyzve vyvlastniteľa na doplnenie návrhu na vyvlastnenie o tento dokument.
 
K § 16 
 
            Z platnej právnej úpravy sa preberá obligatórnosť ústneho pojednávania a zásada koncentrácie v súvislosti s ústnym pojednávaním. Vo vyvlastňovacom konaní platí koncentračná zásada vo vzťahu k námietkam účastníkov vyvlastňovacieho konania – navrhovaná úprava zásadne prehlbuje koncentračnú zásadu pri uplatňovaní námietok vo vyvlastňovacom konaní. Navrhovaná úprava taktiež osobitným spôsobom upravuje vylúčenie zamestnancov vyvlastňovacieho úradu od všeobecnej úpravy v správnom poriadku (námietka predpojatosti).   
V súlade s ustanovením § 3 správneho poriadku je vyvlastňovací úrad povinný oznámiť verejnosti informáciu o začatí vyvlastňovacieho konania na webovom sídle a na úradnej tabuli a to do 7 dní od doručenia návrhu na vyvlastnenie, obci ako orgánu samosprávy, v ktorej katastrálnom území sa vyvlastňovaná nehnuteľnosť nachádza, ako aj príslušnému okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností, ktorý na základe uvedeného zapíše v katastri nehnuteľnosti obmedzujúcu poznámku, ktorá obmedzí vyvlastňovaného za podmienok uvedených v zákone (§ 16 ods. 7) v nakladaní s predmetom vyvlastnenia (uvedené sa oznámi okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností na zápis poznámky), a to z dôvodu možného nakladania s pozemkom alebo stavbou, ktorá je predmetom vyvlastnenia zo strany vyvlastňovaného, čím sa stáva vyvlastňovacie konanie neúčelným. 
Zavádza sa obligatórna náležitosť oznámenia o začatí vyvlastňovacieho konania, údaje o pozemku alebo stavbe musia mať náležitosti podľa § 42 ods. 2 zákona č. 162/1995 Z. z. o katastri nehnuteľností (katastrálny zákon) v znení neskorších predpisov. 
Návrh zákona ukladá vyvlastňovaciemu úradu povinnosť vyzvať osoby, ktoré majú k vyvlastňovanej nehnuteľnosti vecné práva zapísané v katastri nehnuteľností, aby v lehote 10 odo dňa doručenia výzvy, prihlásili vyvlastňovaciemu úradu svoje pohľadávky s určením ich výšky voči náhrade za vyvlastnenie a súčasne je povinný ich upozorniť, že na neprihlásené pohľadávky a na neskoršie prihlásené pohľadávky sa neprihliada. Spolu s prihláškou sú tieto osoby povinné predložiť vyvlastňovaciemu úradu doklad o tom, že v prospech prihlásenej pohľadávky bolo zriadené na vyvlastňovanom pozemku alebo stavbe vecné bremeno.    
Oznámenie o začatí vyvlastňovacieho konania sa účastníkom vyvlastňovacieho konania doručuje doporučene do vlastných rúk.
     
K § 17 
 
Návrh zákona o vyvlastňovaní oproti súčasnej právnej úprave ustanovuje dôvody pre zamietnutie návrhu na vyvlastnenie z dôvodu nesplnenia zákonných podmienok vyvlastnenia. Ukladá sa povinnosť vyvlastňovacieho úradu rozhodnutie o zamietnutí návrhu na vyvlastnenie doručiť na zápis príslušnému okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností.
Ustanovuje sa, že vyvlastňovaný alebo iná oprávnená osoba majú voči vyvlastniteľovi v prípade zamietnutia návrhu na vyvlastnenie nárok na náhradu škody a účelne vynaložených nákladov, ktoré im vznikli v súvislosti s vyvlastňovacím konaním alebo v jeho dôsledku. Ak nedôjde k dohode medzi vyvlastňovaným a vyvlastniteľom o uspokojení týchto nárokov a ich výške, rozhodne o nich súd.
 
K § 18 
 
Návrh zákona o vyvlastňovaní taktiež oproti súčasnej právnej úprave ustanovuje dôvody pre zastavenie vyvlastňovacieho konania, a to v prípade, že vyvlastniteľ vzal návrh na vyvlastnenie späť (nie je potrebný súhlas ostatných účastníkov konania so späťvzatím), v priebehu vyvlastňovacieho konania došlo medzi vyvlastniteľom a vyvlastňovaným k dohode o získaní práv k pozemku alebo ku stavbe potrebných pre uskutočnenie účelu vyvlastnenia alebo nedoplnil návrh na vyvlastnenie v lehote určenej vo výzve vyvlastňovacieho úradu. V tomto prípade odvolanie proti rozhodnutiu o zastavení vyvlastňovacieho konania nie je prípustné. Taktiež sa ustanovuje povinnosť vyvlastňovacieho úradu oznámiť právoplatné rozhodnutie o zastavení konania príslušnému okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností.
Ustanovuje sa, že vyvlastňovaný alebo iná oprávnená osoba majú voči vyvlastniteľovi v prípade zastavenia vyvlastňovacieho konania z dôvodu späťvzatia návrhu na vyvlastnenie nárok na náhradu škody a účelne vynaložených nákladov, ktoré im vznikli v súvislosti s vyvlastňovacím konaním alebo v jeho dôsledku. Ak nedôjde k dohode medzi vyvlastňovaným a vyvlastniteľom o uspokojení týchto nárokov a ich výške, rozhodne o nich súd.
 
K § 19 
 
            Na formálne náležitosti rozhodnutia o vyvlastnení sa vzťahuje § 47 správneho poriadku s tým, že v zákone o vyvlastnení sa navrhuje upraviť osobitné (obsahové) obligatórne náležitosti, najmä vo vzťahu k výrokom rozhodnutia.
            Doterajšia rozhodovacia prax ukázala, že je potrebné rozdeliť výrokovú časť rozhodnutia o vyvlastnení na samostatné výroky. Preto sa ustanovuje, že vyvlastňovací úrad v prípade, ak sú splnené podmienky vyvlastnenia vydá rozhodnutie o vyvlastnení, v ktorom samostatnými výrokmi rozhodne a) o vyvlastnení práv k pozemku alebo ku stavbe a b) o náhrade za vyvlastnenie, pričom zákon v odseku 2 upravuje obsahové náležitosti výroku o vyvlastnení a v odseku 3 obsahové náležitosti výroku o náhrade. Zároveň v odseku 3 ustanovuje, že ak nedôjde medzi vyvlastniteľom a vyvlastňovaným k dohode o náhrade za vyvlastnenie, vyvlastňovací úrad určí náhradu za vyvlastnenie v sume zodpovedajúcej všeobecnej hodnote pozemku alebo stavby alebo všeobecnej hodnote práva zodpovedajúceho vecnému bremenu určenej na základe znaleckého posudku [§ 15 ods. 2 písm. f)] a s požiadavkou na vyššiu náhradu za vyvlastnenie odkáže vyvlastňovaného bez prerušenia konania na súd - ide o analógiu s Trestným poriadkom. Tzn., že ak vyvlastňovaný podá odvolanie iba proti výroku o náhrade, odvolací orgán odvolanie zamietne; bez ohľadu na to, či sa vyvlastnený obráti so žalobou na súd alebo nie, rozhodnutím o vyvlastnení určená náhrada sa vyvlastnenému vždy poskytne. Uvedené riešenie bolo prijaté z dôvodu, že prax ukázala, že rozhodovanie vo veciach náhrady je v sporných prípadoch nad rámec možností vyvlastňovacieho úradu. 
V odseku 4 sú upravené ďalšie obsahové náležitosti rozhodnutia o vyvlastnení - pričom sa upravila ako povinnosť, v praxi už aplikovaná špecifikácia geometrického plánu, ktorý je aj podkladom pre zápis nového právneho stavu, je stanovená povinnosť rozšírenia poučenia v rozhodnutí o možnostiach a podmienkach zrušenia rozhodnutia o vyvlastnení.
Vyvlastňovací úrad je povinný vydať rozhodnutie o vyvlastnení v lehotách podľa správneho poriadku (§ 49 správneho poriadku) odo dňa, kedy návrh na vyvlastnenie bol doručený vyvlastňovaciemu úradu (t.j. od začatia vyvlastňovacieho konania). Rozhodnutie o vyvlastnení sa účastníkom vyvlastňovacieho konania doručuje doporučene do vlastných rúk.
Ukladá sa povinnosť vyvlastňovacieho úradu rozhodnutie o vyvlastnení doručiť na zápis príslušnému okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností, ktorý na základe uvedeného vykoná výmaz obmedzujúcej poznámky. 
 
K § 20 
 
      Zákon upravuje, že včas podané odvolanie smerujúce proti niektorému z výrokov rozhodnutia o vyvlastnení má odkladný účinok. Na preskúmanie výrokov o vyvlastnení je príslušné podľa § 4 návrhu zákona Ministerstvo dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja SR; zakotvuje sa, že zrušením výroku o vyvlastnení stráca platnosť aj výrok o náhrade. 
      Nakoľko zákon zakotvuje, že v prípade, že nedôjde k dohode o výške náhrady, vyvlastňovací úrad s požiadavkou na vyššiu náhradu za vyvlastnenie odkáže vyvlastňovaného bez prerušenia konania na súd, odvolanie smerujúce proti výroku o náhrade nemá odkladný účinok. Na preskúmanie výroku o náhrade je príslušný súd. Účastník konania musí žalobu, ktorou sa domáha preskúmania výroku o náhrade v súdnom konaní podať v lehote 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o vyvlastnení; zmeškanie lehoty nie je možné odpustiť.  
            
K § 21
 
     Ustanovenie upravuje účinky/dôsledky vyvlastnenia. Výsledkom prerokovania a zapracovania pripomienok bolo prijatie alternatívy, ktorá  vychádza z právneho stavu, podľa ktorého právoplatnosťou rozhodnutia o vyvlastnení zanikajú všetky taxatívne vymenované ostatné práva k vyvlastnenému pozemku alebo stavbe, ak nie je v rozhodnutí ustanovené inak, s výnimkou nájmu bytu v rodinnom dome a nájmu bytu v bytovom dome, nebytovom priestore  a práva užívať byt v rodinnom dome alebo v bytovom dome, ktoré vyplývalo účastníkovi vyvlastňovacieho konania pred nadobudnutím právoplatnosti rozhodnutia o vyvlastnení z iného právneho vzťahu ako z nájmu, najmä z práva zodpovedajúceho vecnému bremenu. 
Nájom bytovej jednotky môže byť ukončený podľa súčasnej legislatívy výpoveďou, preto sa ustanovil tento postup a tým zdôraznil, že vyvlastnením k jeho skončeniu nedochádza priamo zo zákona. Tento postup sa primerane vzťahuje na vypovedanie práva užívať byt aj v rodinnom dome v situáciách, ak vlastníkom rodinného domu je vyvlastňovaný, v rodinnom dome bývajú napríklad aj dospelé deti s rodinami, ktorí majú tiež právo na zabezpečenie náhradného bytu (do nájomného vzťahu). Takéto vzťahy neboli v doterajšej právnej úprave vyjasnené. 
Právo nájomcu bytu na zabezpečenie nájmu náhradného bytu nie je možné zamieňať za poskytnutie náhrady za vyvlastnenie, náhrada za vyvlastnenie sa poskytuje vyvlastňovanému, ktorý je vlastníkom rodinného domu alebo bytového domu, v ktorom má nájomca prenajatý byt; ustanovenie § 21 rieši výlučne dôsledok vyvlastnenia, podľa ktorého právoplatnosťou rozhodnutia o vyvlastnení zanikajú všetky taxatívne vymenované ostatné práva k vyvlastnenému pozemku alebo stavbe, ak nie je v rozhodnutí ustanovené inak, s výnimkou práva užívať byt a nebytové priestory a užívanie bytovej jednotky v rodinnom dome.  
Situácie z doterajšej praxe, kedy dochádzalo k vyvlastneniu užívaných rodinných domov a potom k ich asanácii, pričom navrhovateľ vyvlastnenia nebol viazaný povinnosťou podieľať sa na poskytovaní náhradného bytu, si vyžiadali (vychádzajúc zo súčasnej ekonomickej situácie) potrebu jednoznačne určiť v zákone, aby vyvlastniteľ vedel o  povinnosti zabezpečenia náhradného a primeraného bytu vyvlastňovanému a neprenášal toto prípadne na obec, alebo dokonca na vyvlastňovaného. Účelom je aj to, aby si investor a budúci vyvlastniteľ zvážil umiestnenie svojej investičnej aktivity aj z hľadiska týchto dôsledkov.
Z aplikačnej praxe vyvstala opodstatnená požiadavka riešiť osobitným spôsobom poskytovanie náhrad v prípade vyvlastňovania na účely výstavby a správy pozemných komunikácií, a preto zákon o vyvlastňovaní ustanovuje, že pri vyvlastnení na účel výstavby a správy pozemných komunikácií sa vylučuje poskytnutie nájmu náhradného bytu (ods. 9), a náhradu za vyvlastnenie nehnuteľnosti pre daný účel bude možné poskytnúť výlučne formou peňažných prostriedkov.      
                    Vyvlastňovací úrad môže rozhodnúť, že právne vzťahy uvedené v odseku 2 nezanikajú, ak verejný záujme vyžaduje, aby aj po vyvlastnení pozemok alebo stavbu naďalej zaťažovali alebo ak ďalší výkon práv vyplývajúcich z týchto právnych vzťahov nebráni a ani podstatne neobmedzuje dosiahnutie účelu, na ktorý sa má pozemok alebo stavba vyvlastniť.
 
K § 22 
 
Ustanovuje sa povinnosť vyvlastniteľa užívať nehnuteľnosť len na účel, na ktorý bola vyvlastnená a lehota, v ktorej sa musí začať s užívaním nehnuteľnosti na účel na ktorý bola vyvlastnená. Forma spôsobu začatia užívania vyvlastneného pozemku je stanovená vo výroku rozhodnutia o vyvlastnení vyvlastňovacím úradom. Začatie užívania vyvlastnenej nehnuteľnosti sa viaže na právoplatné rozhodnutie o vyvlastnení. Z dôvodu možnosti zrušenia rozhodnutia o vyvlastnení na návrh vyvlastňovaného, vyvlastniteľa alebo ich právnych nástupcov je dôležité, aby tento spôsob bol špecifikovaný vo výroku rozhodnutia o vyvlastnení. 
Vychádzajúc z doterajšej praxe (veľký počet vlastníkov pozemkov) pre prípravu líniových stavieb, najmä diaľnic a rýchlostných ciest optimálnou lehotou pre začatie užívania pozemku je 5 rokov od takéhoto rozhodnutia (ak orgán vydávajúci rozhodnutie nestanoví dlhšiu lehotu).
 
K § 23
            
            Návrh zákona taxatívne vymenúva dôvody na zrušenie vyvlastnenia, po preukázaní ktorých je vyvlastňovací úrad povinný zrušiť právoplatné rozhodnutie o vyvlastnení. Zrušenie vyvlastnenia možno dosiahnuť na návrh vyvlastneného, vyvlastniteľa alebo ich právnych nástupcov. Ustanovuje sa tiež lehota na podanie žiadosti o zrušenie vyvlastnenia, ktorá je prekluzívna.
            Upravujú dôsledky zrušenia vyvlastnenia, vyvlastniteľ má právo na vrátenie finančnej náhrady a vyvlastňovaný má právo na náhradu škody a účelne vynaložené náklady, ak vznikli. O sporných nárokoch vo veci náhrady škody rozhoduje súd. Ustanovuje sa, že práva, ktoré boli vyvlastnenému odňaté alebo boli obmedzené tento nadobúda opäť právoplatnosťou rozhodnutia o zrušení vyvlastnenia, pričom sa zároveň ustanovuje, že účinky vyvlastnenia vo vzťahu k právam tretích osôb, ktoré vyvlastnením zanikli zostávajú zachované.  
            Zavádza sa povinnosť vyvlastňovacieho úradu doručiť rozhodnutie o zrušení vyvlastnenia príslušnému okresnému úradu na úseku katastra nehnuteľností; rozhodnutie o zrušení vyvlastnenia musí obsahovať údaje o pozemku alebo stavbe podľa katastrálneho zákona. 
 
K § 24
 
         Nakoľko vyvlastnenie je vážnym zásahom do vlastníckych práv, navrhuje sa, aby ustanovenia všeobecného predpisu o správnom konaní o doručovaní verejnou vyhláškou nebolo možné použiť v konaní podľa tohto zákona, s výnimkou doručovania neznámym účastníkom alebo účastníkom ktorých pobyt alebo miesto podnikania alebo sídlo je sú známe.
 
K § 25
          
          Navrhuje sa, aby konania začaté pred účinnosťou zákona o vyvlastňovaní sa dokončili podľa doterajších predpisov a to nielen z hľadiska procesného práva, ale aj hmotného.
          Zákon o vyvlastňovaní rieši situáciu po účinnosti nového stavebného zákona, ktorý zakotvuje, že záväznou bude celá územnoplánovacia dokumentácia (územný plán), ktorá bude obsahovať dôvodovú správu, v ktorej bude slovne vyjadrené, čo je potrebné na používanie územného plánu; uvedené značne sprehľadní územný plán a tak zvýši jeho účinnosť a praktickú použiteľnosť. 
Návrh zákona o vyvlastňovaní nemá zrušovacie ustanovenie z dôvodu, že návrh zákona o územnom plánovaní a výstavbe a o zmene a doplnení niektorých zákonov (stavebný zákon) vo svojom zrušovacom ustanovení ruší (celý) v súčasnosti platný zákon č. 50/1976  Zb. o územnom plánovaní a stavebnom poriadku (stavebný zákon) v znení neskorších predpisov, vrátane štvrtej časti, v ktorej je v súčasnosti upravená problematika vyvlastnenia (§ 108 až § 116 stavebného zákona v platnom znení).
 
K Čl. II
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 51/1988 Zb. o banskej činnosti, výbušninách a o štátnej banskej práve v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 
 
K Čl. III
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 135/1961 Zb. o pozemných komunikáciách (cestný zákon) v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona č. 368/2013 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa cestný zákon a vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 
 
Čl. IV
 
Navrhuje sa doplnenie zákona č. 49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní a zároveň sa upravuje účel vyvlastnenia uvedený v  zákone č. 49/2002 Z. z. vo vzťahu k označeniu subjektu navrhovateľa vyvlastnenia pre daný účel.
 
Čl. V
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 442/2002 Z. z. o verejných vodovodoch a verejných kanalizáciách v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 
 
Čl. VI
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 364/2004 Z. z o vodách a o zmene zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon) v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 
 
Čl. VII
 
Navrhuje sa doplnenie zákona č. 7/2005 Z. z. o konkurze a reštrukturalizácii a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie tohto zákona; rieši sa situácia, kedy vyvlastňovaný pozemok alebo stavba sú súčasťou konkurznej podstaty.
 
Čl. VIII
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 513/2009 Z. z. o dráhach v znení neskorších predpisov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní; upravuje sa postup pri doručovaní návrhu na uzavretie dohody a ustanovuje sa, že pri vyvlastnení na účel výstavby stavieb dráh sa vylučuje poskytnutie náhradného bytu. 

 
 
Čl. IX
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 7/2010 Z. z. o ochrane pred povodňami v znení zákona       č. 180/2013 Z. z. vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 

Čl. X
 
Navrhuje sa zmena zákona č. 338/2000 Z. z. o vnútrozemskej plavbe a o zmene a doplnení niektorých zákonov vo väzbe na prijatie zákona o vyvlastňovaní. 

Čl. XI
 
Účinnosť zákona sa navrhuje l. júla 2016 v súlade s návrhom účinnosti nového zákona o územnom plánovaní a výstavbe a o zmene a doplnení niektorých zákonov.