Predkladacia správa

A. Podnet:
Návrh poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Alojza Hlinu na vydanie zákona, ktorým sa dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov.

B. Obsah návrhu zákona:
Návrh poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Alojza Hlinu na vydanie zákona, ktorým sa dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, parlamentná tlač č. 1259 (2014) (ďalej len „zákon o priestupkoch“) sleduje cieľ zamedziť zneužívaniu inštitútu uhradenia blokovej pokuty blokom na pokutu nezaplatenú na mieste osobami, ktoré už v momente prevzatia takéhoto bloku sú si vedomé, že udelenú pokutu nezaplatia.
Podľa predloženého návrhu na doplnenie § 85 zákona o priestupkoch, ak páchateľ priestupku nezaplatí pokutu na mieste podľa odseku 3, má konajúci orgán právo páchateľovi priestupku odobrať akúkoľvek hnuteľnú vec vo vlastníctve páchateľa priestupku podľa vlastnej úvahy a to až do okamihu zaplatenia pokuty, po ktorom je konajúci orgán povinný bez zbytočného odkladu vrátiť hnuteľnú vec páchateľovi priestupku. Odobratie veci nemožno vykonať, ak vec slúži alebo má slúžiť na zabezpečenie základných životných potrieb alebo ak je jej hodnota v nápadnom nepomere k povahe priestupku.

C. Stanovisko:
Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky k predloženému návrhu zákona zaujíma nasledovné stanovisko:

Možnosť uhradenia blokovej pokuty za priestupok blokom na pokutu na mieste nezaplatenú bola do zákona o priestupkoch implementovaná preto, aby v prípade, že sú splnené podmienky pre blokové konanie, ale obvinený nemá pri sebe potrebnú sumu peňazí na zaplatenie pokuty, mohol tak urobiť v lehote, ktorú mu pri uložení blokovej pokuty určí orgán prejednávajúci priestupok. V prípade nezaplatenia uloženej blokovej pokuty je riadne vyplnený blok na pokutu nezaplatenú na mieste exekučným titulom.   

Zavedenie oprávnenia pre orgán prejednávajúci priestupok na odobratie akejkoľvek hnuteľnej veci vo vlastníctve páchateľa priestupku podľa vlastnej úvahy do okamihu zaplatenia pokuty je zabezpečovacím úkonom na zaplatenie blokovej pokuty nezaplatenej na mieste, t. j. úkonom smerujúcim k výkonu rozhodnutia, ktorý však nekorešponduje s predpismi upravujúcimi výkon rozhodnutia. Navrhovanú úpravu je taktiež problematická z hľadiska ústavnosti, najmä k čl. 20 ods. 1 a čl. 20 ods. 4. 

Z predloženého návrhu zákona je zrejmé, že spôsob nadobudnutia majetku, ktorý má byť odobratý páchateľovi priestupku, nie je predmetom konania o priestupku, ale odobratie akejkoľvek hnuteľnej veci obvineného má slúžiť na zábezpeku uhradenia sankcie uloženej za priestupok spôsobom, ktorý vyvoláva pochybnosti o súlade s citovanými článkami ústavy.
 
Ďalej je potrebné upozorniť, že orgán prejednávajúci  priestupok nemá na mieste prejednania priestupku v blokovom konaní možnosti zisťovať, či páchateľ priestupku má pri sebe hnuteľnú vec a následne vlastnícke vzťahy k takejto veci. Taktiež orgán prejednávajúci priestupok nevie cenovo ohodnotiť hnuteľnú vec.
Všeobecne záväzné právne predpisy Slovenskej republiky presne definujú akú vec a za akých podmienok možno zaistiť, zhabať, odňať či už v konaní o priestupku alebo o trestnom čine. Je tiež potrebné poukázať na predpisy upravujúce výkon rozhodnutia predajom hnuteľných vecí, ktoré jednoznačne vymedzujú hnuteľné veci, ktoré nemôžu byť predmetom exekúcie. Navrhované ustanovenie nemá takýto charakter, a je v tomto smere neúplné. Predmetný návrh považujeme za nedostatočne vypracovaný a v praxi neaplikovateľný. Taktiež nie je možné „stavať“ orgány prejednávajúce priestupky v blokovom konaní do pozície znalca pri určovaní hodnoty vecí a nechať uvedené na jeho vlastnú úvahu. Je zjavné, že zodpovednosť navrhovateľ prenáša na orgány prejednávajúce priestupky, ktoré nemajú kompetencie ani kvalifikáciu na to, aby určovali hodnotu vecí, a to predovšetkým v súčasnosti, keď napríklad u moderných technológii je laickým pohľadom stanovovať ich hodnotu nedostatočné (napr. tablety, mobilné telefóny a pod., keď ich hodnota sa zvyšuje počtom ich možných funkcií). Podľa Ústavy Slovenskej republiky (čl. 2 ods. 2) môžu štátne orgány konať len na základe zákona, v jeho medziach a spôsobom ustanoveným v ňom. Pri tak dôležitom zásahu ako je zásah do vlastníckeho práva je potrebné určiť jasný a zreteľný postup napr. pri určovaní hodnoty a pravidlá pri tomto zásahu. V opačnom prípade hrozia súdne spory občanov s orgánmi prejednávajúcimi priestupky o náhradu škody.

Aj keď navrhovaný inštitút má slúžiť ako tzv. „zábezpeka“ na dosiahnutie vymožiteľnosti práva, môžeme uvedené porovnať napr. s inštitútom zaistenia veci upravenom v iných právnych predpisoch (napr. zákon Národnej rady SR č. 171/1993 Z. z. o Policajnom zbore v znení neskorších predpisov, Trestný poriadok). Predkladaný návrh neobsahuje akým spôsobom by mal orgán prejednávajúci priestupok vec odobrať, aké ďalšie kroky má s odobratou vecou vykonať (napr. spísanie zápisnice, jednoznačný opis veci, spôsob uschovania veci, náklady na uschovanie a kto ich hradí, ako ďalej postupovať so zaistenou vecou a pod.). Takýto ďalší nevyhnutný postup pri „odoberaní“ veci v predmetnom návrhu absentuje. 

	 Ďalej je potrebné upozorniť na to, že takto koncipovaný doplnok zákona sa vzťahuje na všetky orgány prejednávajúce priestupky v blokovom konaní podľa zákona o priestupkoch ale i podľa osobitných zákonov, a že nejde vždy len o orgány štátu ale aj o orgány územnej samosprávy i osoby, ktoré nie sú zamestnancami štátu, ale konajú na základe osobitných zákonov ako orgány verejnej moci (obecné polície, lesná stráž, poľná stráž, stráž ochrany prírody a pod.). Treba posúdiť aj to, či navrhovaný inštitút je vhodné aplikovať pri všetkých druhoch priestupku alebo len pri vybraných priestupkoch, pretože nie všade možno predpokladať situáciu, že potrestaná osoba nie je schopná alebo ani nechce pokutu zaplatiť, hoci s prejednaním priestupku v blokovom konaní súhlasila. Návrh ani neupravuje, čo sa stane s odobranou vecou, ak páchateľ priestupku pokutu nezaplatí (Prepadne v prospech štátu po určitej lehote? Predá sa na dražbe a uspokojí sa tým pohľadávka?), aký je súvis odobranej veci s postupom pri exekúcii predajom hnuteľných vecí, keďže blok nezaplatený na mieste je právoplatným exekučným titulom, čo s prípadným zvyškom po predaji tejto odobranej veci, resp. čo v prípade, ak predaj odobranej veci nepostačí na uhradenie pokuty.

D. Záver:
Navrhovaná úprava sa vzhľadom na uvedené javí ako nekomplexná, nesystémová, administratívne a finančne náročná v súvislosti s nákladmi spojenými so skladovaním a evidenciou odobratých hnuteľných vecí, ich vracaním, ako aj vo vzťahu k zodpovednosti za škody možné v súvislosti s nakladaním s vecou.

Nemožno súhlasiť ani s konštatovaním v doložke vybraných vplyvov, že navrhovaná úprava bude mať len pozitívny vplyv na rozpočet verejnej správy, pretože toto tvrdenie nie je ničím podložené. Naopak, treba vychádzať z toho, že aplikácia v praxi donesie nové evidencie, nové náklady v súvislosti s odoberaním, uskladnením a vracaním vecí. Návrh neprezentuje ani, či bol jeho dopad konzultovaný s reprezentatívnymi  orgánmi obcí a miest, pretože jeho aplikácia jednoznačne pôsobí aj do výkonu oprávnení orgánov územnej samosprávy, najmä obecnej polície.

Z dôvodu jednoznačnej aplikácie by bolo potrebné definovať hnuteľné veci, ktoré slúžia alebo majú slúžiť na zabezpečenie základných životných potrieb, teda veci, ktoré nemožno odňať. Návrh nerieši postup pri odobratí hnuteľnej veci (napr. aj posúdenie jej funkčnosti, postup pri jej evidencii, úschove, jej vrátení). Nie je upravený ani časový limit, do ktorého by mal byť zaplatený priestupok a v nadväznosti na to ďalšie nakladanie s vecami, ktoré v prípade nezaplatenia pokuty bude potrebné naďalej skladovať, udržiavať.

Výkon rozhodnutia je však podrobne upravený v osobitných právnych predpisoch, a preto nie je potrebné túto problematiku osobitne upravovať v zákone o priestupkoch vo vzťahu len k blokovým pokutám nezaplateným na mieste.

Návrh zákona bol predmetom medzirezortného pripomienkového konania v dňoch     7. – 15. januára 2015. Negatívne stanovisko k návrhu a podporu stanovisku ministerstva vnútra vyslovili generálna prokuratúra, ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí, ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu, ministerstvo dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja, ďalšie orgány ústrednej štátnej správy a ZMOS. 

Vzhľadom na vyššie uvedené nedostatky, ktoré nemožno odstrániť jednoduchými úpravami, ako aj stanoviska vyššie uvedených orgánov, odporúča sa vláde Slovenskej republiky vysloviť s návrhom poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Alojza Hlinu na vydanie zákona, ktorým sa dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (tlač 1259) nesúhlas.