Dôvodová správa

A. Všeobecná časť

Vláda Slovenskej republiky (ďalej len „vláda“) sa v Programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky na roky 2012 – 2016 (ďalej len „program vlády“) zaviazala z verejných zdrojov naďalej podporovať tvorbu nových umeleckých diel, osobitne pôvodnej slovenskej literatúry a kultúrnych aktivít. Zároveň sa zaviazala pretransformovať dotačný systém Ministerstva kultúry Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“) na verejnú inštitúciu, ktorej príjmy, určené na podporu slovenskej kultúry budú zabezpečené aj výnosmi z hazardných hier a lotérií. Naplnením tohto záväzku vlády je zriadenie nezávislej verejnoprávnej inštitúcie – Fondu na podporu umenia (ďalej len „fond“), zriadenej zákonom č. 284/2014 Z. z. o Fonde na podporu umenia a o doplnení zákona č.434/2010 Z. z. o poskytovaní dotácií v pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky v znení zákona č. 79/2013 Z. z..

	Na základe zriadenia fondu prechádzajú niektoré pôsobnosti v oblasti dotácií z ministerstva na fond. Ide o poskytovanie  dotácií na účely:
-	podpora medzinárodnej spolupráce v oblasti kultúry,
-	kultúrna tvorivosť a voľnočasová kultúrna aktivita,
-	vzdelávací program v kultúre,
-	podpora projektu, na ktorého realizáciu získal žiadateľ grant z Európskej únie prostredníctvom programu vytvoreného Európskou úniou pre kultúrne odvetvia a kultúrne subjekty, ak takýto projekt prispieva k praktickej realizácii cieľov Európskej únie vo vzťahu k Slovenskej republike. 
Účel poskytovanie dotácií na čiastkové projekty súvisiace s projektom Európske hlavné mesto kultúry sa vypúšťa z dôvodu ukončenia projektu Európske hlavné mesto kultúry 2013 – Košice.
	Z toho dôvodu sa navrhujú v Čl. I zmeny zákona č. 434/2010 Z. z. o poskytovaní dotácií v pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony. 

V programe vlády sa vláda tiež zaviazala zlepšiť právne a sociálne postavenie umelcov a kultúrnych pracovníkov v spoločnosti vrátane umelcov v slobodnom povolaní, revíziou politiky odmeňovania v rezorte kultúry, ako aj zreálnením daňového a odvodového zaťaženia umeleckých pracovníkov vzhľadom na špecifickosť ich činnosti. Z uvedeného záväzku vlády a v nadväznosti na záväzky, ktoré Slovenská republika prevzala ratifikáciou Dohovoru o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov, vyplýva potreba legislatívneho riešenia statusu umelcov. Keďže novozriadený fond je inštitúciou na podporu umenia, navrhuje sa, aby niektoré podporné aktivity voči umelcom prevzal tento fond. Z toho vyplýva potreba novelizácie zákona č. 284/2014 Z. z. o Fonde na podporu umenia a o zmene a doplnení zákona č. 434/2010 Z. z. o poskytovaní dotácií v pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky v znení zákona č. 79/2013 Z. z. (Čl. II).

Odhaduje sa, že asi 5 000 až 6 000 umelcov vykonáva profesionálnu umeleckú činnosť v slobodnom povolaní. Exaktné údaje nie sú k dispozícii, pretože od roku 1993 neexistuje evidencia, či registrácia profesionálnych umelcov vykonávajúcich umeleckú činnosť v slobodnom povolaní (ďalej len „profesionálny slobodný umelec“). Profesionálni slobodní umelci vykonávajú umeleckú činnosť spravidla individuálne, vo vlastnom mene a na svoju zodpovednosť. Základnou charakteristikou umeleckej činnosti je jej jedinečnosť a neopakovateľnosť, podmienená vysokou mierou tvorivosti a talentu. Umelecká činnosť je založená na ľudskom výkone, na tvorivej duševnej činnosti a nedá sa nahradiť robotmi, či inými technickými prostriedkami, ktoré – aj keď sa v umení často vyžívajú - plnia výlučne funkciu inštrumentálnu. Výsledkom umeleckej činnosti je dielo alebo umelecký výkon, ktoré sú pojmovo vymedzené v Autorskom zákone.) Za umelecké dielo sa podľa Autorského zákona považuje literárne dielo, slovesné dielo, divadelné dielo, hudobné dielo, audiovizuálne dielo, dielo výtvarného umenia, architektonické dielo, dielo úžitkového umenia, alebo iný druh umeleckého diela. Umelecký výkon je podľa Autorského zákona predvedenie, prednes alebo iné tvorivé vykonanie umeleckého diela alebo diela tradičnej ľudovej kultúry spevom, hraním, recitáciou, tancom alebo iným spôsobom. Tieto výsledky ľudskej činnosti sú súčasťou nášho národného kultúrneho dedičstva. 

Autorský zákon chráni výsledok tvorivej duševnej činnosti (autora a výkonného umelca) a priznáva jej výhradné osobnostné práva a výhradné majetkové práva. Ide tu však výlučne o ochranu diela, či umeleckého výkonu ako výsledku umeleckej činnosti; zákon neupravuje samotnú umeleckú činnosť, podmienky jej vykonávania. 

Aj keď Autorský zákon vymedzuje pojem „autor“, „výkonný umelec“ a umelecký výkon, pojem „profesionálny slobodný umelec“ ani „umelecká činnosť“ v právnom poriadku nie je vymedzený. Rovnako nie sú v právnom poriadku upravené podmienky umeleckej činnosti. Na prvý pohľad je to aj logické, keďže ide o slobodnú, často spontánnu činnosť, no na druhej strane dôsledkom tohto právneho vákua je to, že vo viacerých právnych predpisoch (napr. daňové a odvodové predpisy) sú profesionálni slobodní umelci včleňovaní medzi ostatné samostatne zárobkovo činné osoby a orgány štátnej správy ich považujú za živnostníkov. Takéto chápanie umeleckej činnosti je nesprávne, a to nielen preto, že umelecká činnosť nie je a ani nemôže byť z hľadiska samotných obchodnoprávnych predpisov (Obchodný zákonník, Živnostenský zákon) považovaná za predmet živnostenského podnikania, ale predovšetkým preto, že na rozdiel od živnostenského, či iného druhu podnikania – umelecká činnosť nie je prioritne vykonávaná za účelom zisku, ale za účelom vyjadrenia umelcovho vnútorného prežívania a tvorivosti,  teda za účelom vzniku  a šírenia diela, či umeleckých výkonov nezávisle od ich obchodnej hodnoty. Posudzovanie umeleckej činnosti rovnakým spôsobom ako činnosti podnikateľskej je aj v rozpore s Dohovorom o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov, ktorým je Slovenská republika viazaná) (Členské štáty „... v presvedčení, že kultúrne aktivity, tovary a služby, ktoré sú nositeľmi identít, hodnôt a zmyslu, majú dvojakú povahu, ekonomickú a kultúrnu, a nemalo by sa teda s nimi zaobchádzať, akoby mali len obchodnú hodnotu;... uznať osobitný charakter kultúrnych aktivít, tovarov a služieb ako nositeľov identít, hodnôt a významov ... stelesňujú alebo odovzdávajú kultúrne prejavy nezávisle od obchodnej hodnoty, ktorú môžu mať. Kultúrne aktivity môžu mať účel samy osebe alebo môžu prispievať na produkciu kultúrnych tovarov a služieb...“)).

So zreteľom na jedinečnosť, originalitu, spontánnosť a  charakter umeleckej činnosti, ktorá nie je prioritne vykonávaná za účelom zisku,  sú aj podmienky vykonávania umeleckej činnosti profesionálnych slobodných umelcov zásadne odlišné od iných činností, či už ide o podnikanie (živnostníci) alebo o činnosť vykonávanú  v zamestnaneckom pomere alebo obdobnom pomere. Pre podnikanie je základným zákonným znakom sústavnosť činnosti a účel, ktorým je zisk. Naproti tomu umelecká činnosť je často závislá nielen od aktuálnej miery nápadu, či miery inej tvorivosti, ktorá sa nedá vždy vôľovo ovplyvniť, ale aj od meniacich sa vonkajších podmienok mimo dosahu umelca - kolísavosť požiadaviek trhu, meniaci sa vkus, uprednostňovanie priemernosti pred náročnejšími formami umenia, neochota, či neschopnosť prijať nové formy umeleckého vyjadrenia a ich akceptovanie neraz až s výrazným časovým posunom, či limitovanosť obdobia, počas ktorého sa dá umelecká činnosť vykonávať na špičkovej úrovni. To všetko spôsobuje aj prirodzenú nepravidelnosť umeleckej tvorby, najmä u umeleckej činnosti, ktorej výsledkom je dielo, kde vakančné obdobie, spôsobené prechodnou a neraz vonkajšími vplyvmi vynútenou absenciou tvorivosti, môže trvať aj niekoľko mesiacov alebo rokov. Okrem toho u slobodných umelcov je odlišný aj cieľ činnosti, ktorý nie je prioritne komerčný. Slobodný umelec tvorí spontánne (keď dostane „nápad“), väčšinou však nie s cieľom speňažiť dielo, prioritným zámerom je vytvoriť dielo. Primárnym cieľom umeleckej tvorby teda nie je dosiahnutie zisku, ale vytvorenie diela, či umeleckého výkonu a tým vyjadrenie svojej osobnosti a vnútorného prežívania, ktoré často ani nie je obchodne realizované. Z uvedených dôvodov nenapĺňa umelecká činnosť dva základné zákonné pojmové znaky podnikania,) a preto aj z týchto dôvodov nemôže byť považovaná za podnikateľskú činnosť (živnosť), resp. kladená na jej úroveň.

Zo špecifickej povahy umeleckej činnosti vyplýva potom aj potreba osobitného prístupu k  opatreniam, ktoré majú za cieľ poskytovanie priamej a nepriamej finančnej podpory umelcov z verejných zdrojov, na ktoré sa Slovenská republika zaviazala.) Do roku 1991 boli profesionálni slobodní umelci evidovaní pri umeleckých fondoch a požívali viaceré výnimky v daňovom systéme ako výraz nepriamej finančnej podpory štátu na umeleckej tvorbe. Tieto výnimky boli postupne likvidované a dnes sú profesionálni slobodní umelci z hľadiska daňových a odvodových povinností postavení na roveň živnostníkov. Doterajšie dlhoročné úsilie umeleckej obce o akékoľvek zmiernenie daňových povinností zlyhalo okrem iného aj na absencii právneho vymedzenia pojmu „profesionálny umelec v slobodnom povolaní“. Okrem toho profesionálni slobodní umelci sa neexistenciou právneho riešenia svojho statusu cítia byť „bezprizorní“. Pri poskytovaní dotácií na podporu profesionálnej umeleckej tvorby je zaznamenaný problém, najmä u začínajúcichumelcov, identifikovať, či ide o profesionálneho umelca alebo o umelca - amatéra. Práve z týchto dôvodov umelecká obec volá po právnom vymedzení štatútu umelca. Úsilie o zlepšenie právneho a sociálneho postavenia slobodných umelcov zaznamenávame už viac ako dve desaťročia. 

Na základe požiadavky umeleckej obce, tlmočenej Slovenskou koalíciou pre kultúrnu diverzitu, ktorá zastupuje profesionálnych umelcov aktívnych vo všetkých žánroch umenia a  je z hľadiska počtu zastupovaných profesionálnych umelcov ich najreprezentatívnejšou profesionálnou asociáciou, pristúpilo ministerstvo k riešeniu uvedených problémov tak, že v prvej etape je potrebné zakotviť do právneho poriadku pojem „profesionálny umelec v slobodnom povolaní“, na základe čoho bude možná evidencia profesionálnych umelcov s pridelením „štatusového“ preukazu evidovanému slobodnému umelcovi a v ďalšej etape sa môže pristúpiť k samotnému naplneniu statusu profesionálneho slobodného umelca v jeho obsahovej forme. Navrhované riešenie vychádza z medzinárodného výskumu uskutočneného Slovenskou koalíciou pre kultúrnu diverzitu (skúmaných bolo 23 štátov z celého sveta) a je konsenzuálnym výsledkom práce dočasnej pracovnej komisie k štatútu umelca Rady vlády Slovenskej republiky pre kultúru, v ktorej majú popri odborníkoch ministerstva a Ministerstva financií Slovenskej republiky zastúpenie aj odborníci Slovenskej koalície pre kultúrnu diverzitu.

Navrhovaným zákonom, ktorým sa v čl. II mení a dopĺňa zákon č. 284/2014 Z. z. o Fonde na podporu umenia a o zmene a doplnení zákona č. 434/2010 Z. z. o poskytovaní dotácií v pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky v znení zákona č. 79/2013 Z. z., sa utvára východiskový predpoklad riešenia načrtnutého problému tak, že sa vymedzuje pojem „profesionálny umelec v slobodnom povolaní“ a upravujú sa podmienky evidencie profesionálnych umelcov. Evidencia nie je povinná a nie je ani podmienkou vykonávania umeleckej činnosti. Avšak zápisom v evidencii profesionálnych umelcov v slobodnom povolaní získava umelec oficiálne status profesionálneho umelca, čo môže byť v budúcnosti rozhodujúce pre udelenie rôznych bonusov pre umelcov. Zároveň sa vytvorí nástroj, ktorí vytvorí predpoklady na riešenie špecifických problémov umenia zo strany štátu. 

Navrhuje sa, aby evidenciu profesionálnych umelcov viedol novozriadený Fond na podporu umenia. Stanovujú sa kritériá pre posudzovanie profesionality umelca.  O zápise do evidencie rozhodne riaditeľ fondu na základe odporučenia odbornej komisie, zloženej z externých odborníkov z príslušného žánru umeleckej činnosti, ktorá preskúma podmienky zápisu do evidencie. Týchto odborníkov nominujú profesionálne umelecké združenia. 

Navrhovaným zákonom sa súčasne v Čl. III dopĺňa zákon č. 213/1997 Z. z. o neziskových organizáciách poskytujúcich všeobecne prospešné služby v znení neskorších predpisov.

Podľa doterajšej právnej úpravy zákona o neziskových organizáciách poskytujúcich všeobecne prospešné služby nemožno z dotácií zo štátneho rozpočtu, rozpočtu štátneho fondu a rozpočtu obce uhrádzať výdavky (náklady) na správu neziskovej organizácie. Navrhovaná právna úprava vytvára legislatívny priestor na možnosť poskytnúť neziskovej organizácii finančnú podporu z rozpočtu jej zakladateľa na prevádzkovú činnosť vo forme príspevku zakladateľa. 

Tento postup je v súlade s § 8 ods. 1 písm. i) zákona č. 523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi, zákonmi a ostatnými všeobecne záväznými právnymi predpismi, ako aj s medzinárodnými zmluvami a medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. Predložený návrh zákona je v súlade s právom Európskej únie.

	Návrh zákona podľa priloženej doložky vplyvov predpokladá negatívny vplyv na rozpočet verejnej správy, nepredpokladá negatívny vplyv na sociálne, na životné prostredie ani na podnikateľské prostredie a bude mať pozitívny vplyv na informatizáciu spoločnosti.