Predkladacia správa

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (ďalej len „návrh zákona o spotrebiteľských úveroch“) sa predkladá v súlade s Legislatívnym plánom úloh na rok 2016. Materiálom sa sleduje zámer upraviť minimálny okruh regulatórnych  požiadaviek za účelom obozretného poskytovania spotrebiteľských úverov veriteľmi a zohľadniť vzniknuté nedostatky vyplývajúce z aplikačnej praxe v tejto oblasti.
 
Spotrebiteľské úvery tvoria významný podiel na celkovom poskytovaní úverov v rámci ekonomiky  Slovenskej republiky. V oblasti  spotrebiteľských úverov je aktuálne zaznamenaný  ich vysoký nárast. Objem spotrebiteľských úverov poskytnutých veriteľmi za obdobie posledného roka dosiahol medziročný rast 12 % až 15 %. Z pohľadu stability slovenského finančného sektora je preto nevyhnutné, aby bol tento rast postavený na zdravých a udržateľných základoch, a nebol len dôsledkom neobozretného uvoľňovania (zmierňovania) podmienok poskytovania spotrebiteľských úverov veriteľmi, ktoré bolo v mnohých prípadoch identifikované ako negatívny dopad na spotrebiteľa.
 
Cieľom návrhu zákona o spotrebiteľských úveroch je legislatívna aplikácia existujúceho Odporúčania Národnej banky Slovenska č. 1/2014 zo 7. októbra 2014 v oblasti politiky obozretnosti na makroúrovni k rizikám spojeným s vývojom na trhu retailových úverov, ktoré už v súčasnosti platí pre banky poskytujúce spotrebiteľské úvery. Keďže toto odporúčanie nemá pre banky záväzný (vynútiteľný) charakter, nie je možné zo strany NBS vykonávať dohľad nad jeho plnením a taktiež nie je možné  za jeho porušenie uplatňovať opatrenia na nápravu a pokuty, čo sa jeho implementáciou do slovenského právneho poriadku zmení. 
 
Zároveň sa tým dosiahne rozšírenie uplatňovania týchto pravidiel pre všetkých poskytovateľov spotrebiteľských úverov, vrátane takých poskytovateľov spotrebiteľských úverov, ktorí nie sú bankami a ktorí tvoria nezanedbateľný podiel na trhu spotrebiteľských úverov.
 
Návrh zákona o spotrebiteľských úveroch obsahuje predovšetkým špecifikáciu obozretných zásad pre poskytovanie spotrebiteľských úverov v oblasti stanovenia a dodržiavania limitov pre ukazovateľ schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľské  úvery, overovania príjmov spotrebiteľa, obozretného stanovenia, dodržiavania limitov a pravidiel pre maximálnu splatnosť a spôsob splácania spotrebiteľského úveru a špecifikáciu obozretných pravidiel pre poskytovanie spotrebiteľských úverov prostredníctvom finančných sprostredkovateľov.    

Súčasťou  predmetného zákona je aj úprava návrhu zákona o úveroch na bývanie a zákona o bankách, za účelom zosúladenia vecne súvisiacich ustanovení s navrhovanou novelou zákona o spotrebiteľských úveroch. 

Návrh zákona o spotrebiteľských úveroch je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi, inými zákonmi a ostatnými všeobecne záväznými právnymi predpismi Slovenskej republiky, s právom Európskej únie a s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. Návrh zákona nie je predmetom vnútrokomunitárneho pripomienkového konania.

Prijatie zákona a jeho aplikácia nebude mať vplyvy na rozpočet verejnej správy, vplyvy na informatizáciu, vplyvy na životné prostredie a vplyvy na služby verejnej správy pre občana. Očakávajú sa pozitívne ako aj negatívne vplyvy na podnikateľské prostredie a pozitívne vplyvy na sociálne prostredie. 

	Návrh zákona sa predkladá na rokovanie Hospodárskej a sociálnej rady SR.

Stála pracovná komisia Legislatívnej rady vlády Slovenskej republiky na posudzovanie vybraných vplyvov pri Ministerstve hospodárstva Slovenskej republiky vyjadrila súhlasné stanovisko s pripomienkami, ktoré boli následne zapracované. 

Návrh zákona sa predkladá na rokovanie Hospodárskej a sociálnej rady po medzirezortnom pripomienkovom konaní bez rozporov. V rámci medzirezortného pripomienkového konania si uplatnili dotknuté subjekty uplatnili pripomienky v počte 192 z toho 68 zásadných.

Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 2017 okrem čl. I bodov 2, 3 a 8, ktoré nadobúdajú účinnosť 1. júna 2017.