Title: I n f o r m á c i a
Author: administrator
Last saved by: agenda0

Informácia
o postupe pri prechode štátnych zamestnancov v politických funkciách  do dočasnej štátnej služby a o riadení v ústredných orgánoch štátnej správy 

	Informácia je predkladaná predsedom Úradu pre štátnu službu z vlastnej iniciatívy. V prvej časti informuje o postupe pri prechode štátnych zamestnancov v politických funkciách do dočasnej štátnej služby. V druhej časti informuje o postupe pri riadení v ústredných orgánoch štátnej správy vo väzbe na  ustanovenia zákonov  o štátnej službe, o verejnej službe a zákona o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy.

1. Postup pri prechode štátnych zamestnancov v politických funkciách  do dočasnej štátnej služby

Zákon  č. 312/2001  Z.z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov za štátneho zamestnanca považuje aj fyzickú osobu, ktorú podľa osobitných predpisov do funkcie volí a odvoláva Národná rada Slovenskej republiky alebo vymenúva a odvoláva prezident Slovenskej republiky, vláda Slovenskej republiky, predseda Národnej rady Slovenskej republiky, predseda Ústavného súdu Slovenskej republiky. Títo štátni zamestnanci sú podľa § 5 ods.3 na účely zákona   politické funkcie, ak osobitný predpis neustanovuje inak. Na predstaveného v politickej funkcii sa však vzťahujú len ustanovenia zákona o odmeňovaní, dovolenke na zotavenie a o nemocenskom poistení. Ide o štátnych zamestnancov v politických funkciách, ktorými sú najmä štátni tajomníci, vedúci ostatných ústredných orgánov štátnej správy, prednostovia krajských úradov a prednostovia okresných úradov. Títo priamo zo zákona prechádzajú do dočasnej štátnej služby. Všetci sú teda  v dočasnej štátnej službe od 1.apríla 2002 a ich odmeňovanie podľa šiestej hlavy zákona zabezpečia orgány príslušné podľa osobitných predpisov.

     Ustanovenie § 156 ods. 1 sa na účely prechodu štátnych zamestnancov v politických funkciách do dočasnej štátnej služby nepoužije. Zákon v § 156 ods. 1 ani neuvádza, kto by mal zamestnancov, ktorí sú predstavení v politických funkciách vymenovať, nakoľko ich vymenovanie upravujú osobitné zákony.V prípade aplikovania postupu podľa § 156 ods. 1 zákona by mohlo dôjsť k situácii, že štátny zamestnanec v politickej funkcii odmietne zložiť sľub alebo nespĺňa podmienky na prechod do štátnej služby upravené v § 14 zákona, a teda by sa nestal zamestnancom v dočasnej štátnej službe.

     Vzhľadom na uvedené zamestnanci v politických funkciách prechádzajú do dočasnej štátnej služby bez osobitného vymenovania a zloženia sľubu. 

2. Riadenie v ústredných orgánoch štátnej správy 

	Jednou z priorít oblasti aproximácie práva a požiadaviek  v rámci nášho prístupového procesu, vyjadrenou v Programovom vyhlásení vlády SR bola úprava nášho pracovného práva. Úprava individuálnych pracovnoprávnych vzťahov v súvislosti so zamestnávaním fyzických osôb právnickými osobami alebo fyzickými osobami a  úprava kolektívnych pracovnoprávnych vzťahov sa legislatívno-právne pretavila do zavedenia systému, ktorý prinášajú Zákonník práce, zákon o verejnej službe a zákon o štátnej službe. 

Právne vzťahy štátnych zamestnancov pri výkone štátnej služby na nových právnych základoch  sa tak stali verejnoprávnymi vzťahmi fyzických osôb - štátnych zamestnancov k štátu. Štátna služba sa vykonáva v štátnozamestnaneckom pomere. Štátny zamestnanec je tak fyzická osoba, ktorá vykonáva v štátnozamestnaneckom pomere štátnu službu v služobnom úrade v príslušnom odbore štátnej služby. Právny vzťah štátneho zamestnanca je konštituovaný k štátu a nie iba k právnickej osobe a ako taký sa  už nezakladá na princípe dvojstranného právneho úkonu – zmluvy, ale vzniká vymenovaním.. Dominantným znakom takéhoto vzťahu je, že fyzická osoba vykonáva činnosť pre štát a je povinná za všetkých okolností zachovať štátu ako svojmu zamestnávateľovi vernosť. Touto konštrukciou zabezpečujeme implementáciu štandardov systému štátnej služby zodpovedajúcim stupňu rozvoja a uplatnenia princípov zakotvených v medzinárodných zmluvách o ľudských právach a základných slobodách a tiež i v Dohovoroch Medzinárodnej organizácie práce, smerníc Európskej únie, ktoré sú uvedené v Bielej knihe a z právnych úprav verejnej služby vo vyspelých demokratických krajinách.

Z hľadiska definovania predmetu činnosti a z organizačných štruktúr ústredných orgánov štátnej správy v krajinách Európskej únie i ďalších štátov Európy vyplýva, že v každej takejto štruktúre sú prísne oddelené funkcie politické (predstavované ministrom, štátnymi tajomníkmi a podobne, ktorí sú kreovaní na základe výsledkov volieb) a funkcia administratívno-správna v podobe generálneho tajomníka, či štátneho tajomníka pre administratívu príslušného ministerstva a podobne, ktorý je nezávislým štátnym úradníkom.  Ako príklad môžu slúžiť nasledovné úpravy:
-	generálny tajomník – Holandsko, Nórsko, Portugalsko, Írsko 
-	generálny sekretár – Francúzsko
-	generálny tajomník ministerstva – Poľsko
-	štátny tajomník pre administratívu – Maďarsko
-	stály štátny tajomník – Švédsko
-	štátny tajomník – Nemecko.
	
Po nadobudnutí účinnosti vyššie spomenutých  zákonných noriem a pri ich implementácii do právneho poriadku  Slovenskej republiky dochádza u nás k novej situácii, ktorá svojimi dôsledkami  zasahuje doteraz zaužívaný systém riadenia štátnej správy, resp. ústredných orgánov štátnej správy. Na jednej strane je ústavou a kompetenčným zákonom k riadeniu ministerstva a zodpovednosti  za jeho činnosť povolaný minister. Súčasne však, podľa zákona o štátnej službe, z pozície najvyššieho predstaveného všetkým zamestnancom v príslušnom služobnom úrade, riadiaca činnosť prináleží aj vedúcemu služobného úradu, ktorým je ministerstvo. 
	
	Postavenie ministra ako člena vlády, povereného riadením určitého rezortu má dve základné roviny. Ústavnú a zákonnú.
	
Ústavne sa postavenie ministra začína vyslovením dôvery vláde po jeho vymenovaní prezidentom republiky Národnou radou podľa článku 113 ústavy a toto vyslovenie dôvery vytvára prvotný a nenahraditeľný ústavný základ výkonu funkcie každej vlády. Ústava v článku 113 určuje presnú časovú lehotu, do kedy má vláda tento ústavný základ výkonu svojich funkcií nadobudnúť, pričom sa od neho odvíjajú aj vzájomné vzťahy medzi ňou a národnou radou. Tento prvotný ústavný základ výkonu funkcií vlády vytvára samotná národná rada a to vyslovením dôvery vláde o schválení jej programu. 
	
Tento ústavný  základ výkonu funkcie vlády sa súčasne vzťahuje aj na výkon funkcie jej jednotlivých členov.
	
Zákonná rovina, podľa ktorej ministerstvo riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister vyplýva z § 4 zákona č. 575/2001 Z.z.

Tento ústavný a zákonný rámec postavenia ministra ako člena vlády nie je v rozpore s postavením vedúceho služobného úradu, ktorý má však len zákonné oprávnenia a povinnosti (napokon ako napr. aj štátni tajomníci), pričom tieto  zákonné oprávnenia a povinnosti sú zamerané na dosiahnutie zákonom stanoveného účelu. Tento účel by sa nedal dosiahnuť pokiaľ by sa vedúcemu služobného úradu neumožnilo relatívne samostatné postavenie v rámci výkonu jeho služobných, administratívnych práv a pri plnení zákonom stanovených povinností. 

Základným predpisom určujúcim prerozdelenie kompetencií v oblasti štátnej správy v Slovenskej republike je zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy, v ktorom sú exaktne delegované kompetencie  jednotlivým ministerstvám, ako ústredným orgánom štátnej správy.  Tieto sa podieľajú na tvorbe jednotnej štátnej politiky v jednotlivých oblastiach, uskutočňujú túto politiku, vykonávajú v rozsahu svojej pôsobnosti výkon štátnej správy a plnia ďalšie úlohy ustanovené v ústavných zákonoch, zákonoch a iných všeobecne záväzných právnych predpisoch (§ 35, ods. 2 zákona). Ministerstvo sa ako také člení na sekcie, odbory, prípadne iné organizačné útvary. Sekcie jednotlivých ministerstiev, ako organizačné zložky, sa zriaďujú pre činnosti na úsekoch jednotlivých pôsobností  ministerstva, ktorých miesto v organizačnej štruktúre ministerstva určí organizačný poriadok ministerstva. Organizačný poriadok ministerstva vydáva minister, pretože ministerstvo v zmysle § 4 zákona riadi a za jeho činnosť zodpovedá. Na ministra sa v zmysle § 2 ods. 8 písm. a) zákon č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, ako taký  nevzťahuje.
	
V zmysle základných ustanovení zákona o štátnej službe v § 2 zákona, štátnou službou je plnenie úloh štátnej správy alebo vykonávanie štátnych záležitostí v rozsahu pôsobnosti ustanovenej osobitnými predpismi v príslušnom odbore štátnej správy, pokiaľ zahŕňa riadenie, rozhodovanie, kontrolu, odbornú prípravu rozhodnutí, odbornú prípravu návrhu zákonov a ostatných všeobecne záväzných právnych predpisov v rátane odborných činností súvisiacich s ich prerokúvaním a schvaľovaním, alebo odbornú prípravu podkladov na vykonávanie štátnych záležitostí. Vykonávaním štátnych záležitostí je však aj činnosť, ktorá nie je plnením úloh štátnej správy, ale ktorá je vykonávaná výlučne v štátnom záujme v súvislosti s plnením úloh štátnej správy.
		
V zmysle § 7 ods. 1 písm. a) zákona č. 312/2001 Z. z. služobným úradom je ministerstvo. Podľa predmetného zákona  vedúci tohto služobného úradu je  štátnym zamestnancom v stálej štátnej službe a služobne najvyšší predstavený všetkým zamestnancom v príslušnom služobnom úrade a plní úlohy spojené s uplatňovaním štátnozamestnaneckých vzťahov a s organizačným zabezpečením činnosti služobného úradu (§10 zákona). Konštrukcia zákona o štátnej službe ustanovuje, že riadenie vykonávania štátnej služby vykonávajú predstavení (§ 9 zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe). Zákonné ustanovenie funkcie predstaveného, definovanie jeho kompetencie dávať štátnemu zamestnancovi pokyny na vykonávanie štátnej služby, ustanovenie, ktorý predstavený plní voči podriadenému štátnemu zamestnancovi úlohy služobného úradu a presné vymedzenie ich kreácie, túto funkciu jednoznačne odlišujú od vedúcich zamestnancov ponímaných podľa Zákonníka práce. Ako najvyšší predstavený v nadriadenom služobnom úrade zo zákona riadi, kontroluje a koordinuje činnosť podriadených služobných úradov (§7, ods.4 zákona)  a ako  predstavený je zo zákona povinný riadiť  a kontrolovať vykonávanie štátnej služby podriadenými štátnymi zamestnancami (§58, pís. a) zákona ).
	
Predmetná právna konštrukcia smeruje k nasledovnému prejavu v aplikačnej praxi v oblasti riadenia na ministerstve ako ústrednom orgáne štátnej správy. 

Ministerstvo pri uskutočňovaní jednotnej štátnej politiky vykonáva štátnu správu a plní ďaľšie úlohy ustanovené v ústavných zákonoch, zákonoch a iných všeobecne záväzných  právnych predpisoch v osobitných odboroch činnosti štátnej správy v zmysle zákona o štátnej službe. Pretože z hľadiska teórie riadenia pendantom kompetencie je zodpovednosť, tak i zákonné vymedzenie vedúceho služobného úradu, ako najvyššieho predstaveného v služobnom úrade, ktorým je ministerstvo a jeho zákonné  oprávnenie vydávať na vykonávanie štátnej služby (t.j. plnenie úloh štátnej správy štátnym zamestnancom v služobnom úrade v predmetnom odbore štátnej služby) v sebe obsahuje i adekvátnu zodpovednosť  za uvedený proces, čo sa v praxi dosahuje jedine prostredníctvom jednotlivých metód a nástrojov riadenia, v tomto prípade služobného úradu – ministerstva. 

Postavenie ministra ako štatutára, politického a ústavno-právneho predstaviteľa rezortu  je zabezpečené na základe ústavnej a zákonnej roviny zodpovednosti člena vlády.  Minister, zodpovedný za riadenie ministerstva svoju jednoznačnú, politicko-správnu zodpovednosť, z hľadiska riadenia uplatňuje buď priamo alebo prostredníctvom vedúceho služobného úradu, na ktorom spočíva odborná, zákonom vymedzená  zodpovednosť. Princípy bezprostredného priameho riadenia minister tak jednoznačne uplatňuje voči štátnym tajomníkom a vedúcemu služobného úradu. Voči ostatným organizačným útvarom uplatňuje zodpovednosť v zásade prostredníctvom vedúceho služobného úradu, čím však nie sú narušené jeho postavenie, kompetencie a zodpovednosť.  

	V princípe je možné konštatovať, že vedúci služobného úradu na ministerstve má v rangu štátnej služby postavenie najvyššieho štátneho úradníka rezortu a nesie zodpovednosť za riadenie, koordináciu,  kontrolu a výkon jednotlivých činností štátnej správy v rezorte. 

Z hľadiska dlhodobých a strednodobých plánovacích mechanizmov spôsobom svojho kreovania funkčne garantuje kontinuitu jednotlivých odborných rezortných procesov (napr. vzťah manažment/administratíva, legislatíva/výkon štátnej správy, plánovanie/rozpočtovanie/financovanie, perso-nálny manažment, vzťahy s verejnosťou a pod.). V rámci ústredného orgánu štátnej správy ďalej vykonáva koordinačnú a organizačnú činnosť a riadenie zabezpečenia úloh spojených s jeho hospodárskym a materiálno-technickým zabezpečením.

Z pohľadu nutnosti plošného i priameho riadenia teda má v záujme garantovania vyváženosti jednotlivých odborných a politických výstupov z rezortu vytvorené adekvátne legislatívne postavenie a právomoci, ktoré sa uplatňujú formami priameho riadenia jednak voči  jednotlivým organizačným útvarom  na služobnom úrade, ktorým je ministerstvo a tiež aj  voči podriadeným služobným úradom.

                                                                 Minister

                                                     

                                                                                                                        Štátni tajomníci   

                                                                Vedúci Služobného úradu

Organizačné útvary ústredného orgánu štátnej správy

LEGENDA: 
                        Priame riadenie
                        Ministra v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník.  Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Minister ak na ministerstve pôsobia dvaja štátni tajomníci určí, v ktorých otázkach a v akom poradí ho štátny tajomníci zastupujú.