Title: Vyhodnotenie pripomienok
Author: langerova
Last saved by: Pietsch Dana
Company: oimpsvr

Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania
k návrhu zákona o  periodickej tlači a niektorých právach a povinnostiach pri získavaní informácií masmédiami a o zmene a doplnení niektorých zákonov 
 (tlačový zákon)

Spôsob pripomienkového konania:   bežný (15 pracovných dní)            Lehota pripomienkového konania:   29. jún 2007  -  20. júl 2007

Zoznam oslovených pripomienkujúcich subjektov:   47 subjektov
1.	Povinné pripomienkujúce subjekty:  33
predseda vlády SR R. Fico, podpredseda vlády SR D. Čaplovič, podpredseda vlády SR R.Kaliňák, podpredseda vlády SR J. Mikolaj, podpredseda vlády SR, Š. Harabín, Úrad vlády SR, Úrad vlády SR – sekcia vládnej legislatívy, odbor aproximácie práva,  Ministerstvo zahraničných vecí SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Ministerstvo vnútra SR,  Ministerstvo obrany SR, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Najvyšší kontrolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Protimonopolný úrad SR, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Najvyšší súd SR, Generálna prokuratúra SR, Národná banka Slovenska, Národný bezpečnostný úrad.
2.	Ďalšie oslovené subjekty:  14 
Asociácia európskych novinárov, Asociácia nezávislých rozhlasových a televíznych staníc, Asociácia public relations Slovenskej republiky, Odborový zväz masmédií – Slovenský výbor, Rada pre vysielanie a retransmisiu, SITA Slovenská tlačová agentúra a.s., Slovenská televízia, Slovenský rozhlas,  Slovenský syndikát novinárov, Únia slovenských novinárov, Tlačová agentúra Slovenskej republiky – Slovakia, Združenie vydavateľov periodickej tlače (vydavateľstvo 7 PLUS, s. r. o., vydavateľstvo Petit Press, a.s., vydavateľstvo RINGIER SLOVAKIA a.s., vydavateľstvo TREND Holding, spol. s r. o )., Asociácia organizácií zdravotne postihnutých občanov SR, Národná rada občanov so zdravotným postihnutím.

Subjekty, ktoré uplatnili pripomienky: 23  subjektov - Úrad vlády SR SVL, MZV SR, MDPT SR, MF SR, MP SR, MŠ SR, MPSVR SR, MV SR,  MO SR, MS SR, GP SR, NBS, NBÚ,  SSN, ZVPT, ANRTS, APR SR, STV, TASR, RVR, ÚSN, AHS, SIS.
Počet osôb, ktoré zaslali pripomienku verejnosti: 2	
Zaslali pripomienky po termíne: 0 
Vôbec nezaslalo pripomienky:  25 subjektov

Počet vznesených pripomienok:   194  ( z toho 30 zásadných )       
Počet akceptovaných pripomienok:  72  ( z toho 12 zásadných )   
Počet neakceptovaných pripomienok:  122 ( z toho 18 zásadných ).

Zásadné pripomienky uplatnili: 
    MO SR; rozporové konanie na odbornej úrovni uskutočnené 27.8.2007, rozporové konanie na ministerskej úrovni, rozpory odstránené 
    MV SR; rozporové konanie na odbornej úrovni uskutočnené 27.8.2007, rozporové konanie na ministerskej, rozpory odstránené
    NBÚ; rozporové konanie na odbornej úrovni uskutočnené 27.8.2007, rozporové konanie na ministerskej úrovni dňa 5.10.2007, 4 rozpory neodstránené
    SIS; rozporové konanie na odbornej úrovni uskutočnené 27.8.2007; rozporové konanie na ministerskej úrovni dňa 3.10.2007, rozpory odstránené

Počet neodstránených rozporov:     4 NBÚ           

REZORT

K BODU

TEXT  PRIPOMIENKY

TYP

VYHOD
NOTENIE

Úrad vlády

MZV SR

MDPT SR

MF SR

MP SR

MŠ SR

MPSV a R SR

MV SR

MO SR 

MS SR

§ 2

§ 4 od. 2
po úprave § 5

§ 8 ods. 3 písm. d)

§ 10 ods. 7 druhá veta

§ 12 ods. 4 až 6

§ 13 ods. 1

§ 13 ods. 4

 § 1 ods. 2  

 § 2 ods. 2  

§ 5 ods. 3  

§ 6 ods. 1 a 2
po úprave 
§ 4

§ 1 ods. 3 písm. d)

§ 2 ods. 6

§ 3

§ 4 ods. 1
po  úprave
§ 5
§ 5 ods. 2
po úprave 
§ 6

§ 6 ods. 1
po úprave 
§ 4

§ 8 ods. 5

§ 10 ods. 1

čl. V Bod 2

Všeobecne

čl. I § 14

čl. II

§ 15 ods. 2

 

 § 14 ods. 2

1 ods. 3
po úprave ods. 2
§ 8 ods. 3 písm. g)

 § 2 ods.1

§ 2 ods. 6

§ 3

§ 5 ods. 3

 § 6 ods. 2
po úprave 
§ 4

§ 8 ods. 1 

§ 8 ods. 3 písm. g)

§ 8 ods. 5

§ 9 ods. 2

§ 10 ods. 2, § 11 ods. 2, 
§ 12 ods. 2 

 § 12 ods. 3     
 a 6

§ 13 ods. 6

§ 15 ods. 3 a 4 

§ 2  ods. 1

§ 3

§ 5
po úprave
§ 6

§ 6
po úprave 
§ 4

§ 14 ods. 1

§ 14

§ 1 ods. 3 písm. d)

§ 6 ods. 1

§ 6 ods. 2
po úprave 
§ 4

§ 10 ods. 2, § 11 ods. 2 a § 12 ods. 2

§ 14

§ 15

Článok VI

§  3
§ 3

§ 5 ods. 2
po úprave 
§ 6

§ 6
po úprave
§ 4
§ 6
po úprave 
§ 4

§ 14  ods. 1 písm. d)

§ 1 odsek 3)

§ 10 ods.2, § 11 ods. 2  a v § 12 ods. 2.

§ 8 ods. 2

§ 9 ods. 1 písm. e)

§ 6 ods. 1 a 2
po úprave 
§ 4

§ 6 ods. 3 
po úprave 
§ 4

§ 4
po úprave
§ 5

 § 11

§ 11 ods. 4

§ 11 ods. 6

K § 2 Predložený návrh zákona neobsahuje definíciu pojmu „informácia“, na rozdiel od § 3 ods. 3 platného tlačového zákona, aj keď predkladateľ s týmto pojmom ďalej pracuje. Vzhľadom na absenciu tejto definície môže nastať aplikačný problém napr. pri určení okruhu osôb ktoré sa „podieľajú pri získavaní alebo uverejnení informácií pre uverejnenie alebo uverejnených v periodickej tlači“ a na ktoré sa teda vzťahuje ochrana zdroja a obsahu informácie podľa § 6 predloženého návrhu zákona.

       Predložený návrh zákona neobsahuje ani definíciu pojmov „skutkové tvrdenie“ a „hodnotiaci úsudok“, s ktorými pracuje. Tieto pojmy sú teoreticko-právnymi pojmami, používanými judikatúrou vo veciach ochrany osobnosti. Vzhľadom na to, že predložený návrh zákona sa má vzťahovať len na isté aspekty ochrany osobnosti, súvisiace s vydávaním periodickej tlače, pokladáme za potrebné zadefinovať tieto pojmy na účely tohto zákona alebo namiesto nich používať iné, všeobecne zrozumiteľné opisné vymedzenie.

 V ods. 5 navrhujeme vypustenie slov „alebo inú protihodnotu“, keďže táto skutočnosť je obsiahnutá v širšom pojme „za odplatu“.

K § 4 ods. 2
      V tomto ustanovení chýba odkaz na určenie právny predpis, podľa ktorého za obsah inzercie zodpovedá objednávateľ, takýto odkaz je potrebné doplniť. Ustanovenie nerieši zodpovednosť za vlastnú propagáciu vydavateľa, ktorá je tiež inzerciou, ak by šlo napr. o klamlivú alebo porovnávaciu reklamu. Upozorňujeme predkladateľa, že nie každá porovnávacia reklama je podľa nášho právneho poriadku protiprávna. Je potrebné toto ustanovenie vhodným spôsobom preformulovať tak, aby jednoznačne riešilo zodpovednosť za súkromnoprávny delikt (nekalá súťaž podľa Obchodného zákonníka) aj za verejnoprávny delikt (podľa zákona o reklame). 

K § 8 ods. 3 písm. d)
Predložený návrh zákona nedefinuje čo pokladá za „mutácie periodickej tlače“ – či sa jedná aj o odlišnosti v obsahu alebo jazyku tlače, alebo len o odlišnosti v médiu. Už vôbec nie je zrejmý okruh požadovaných informácií o týchto mutáciách. Vzhľadom na to, že zákon na splnenie tejto povinnosti viaže aj sankciu, pokladáme za potrebné, z dôvodu právnej istoty, presne uviesť okruh zákonom požadovaných informácií o mutáciách periodickej tlače.
                
K § 10 ods. 7 druhá veta
Navrhovaná úprava by mohla ísť nad rámec dovoleného zásahu do slobody prejavu, keďže pri doslovnom výklade zakazuje absolútne uverejňovanie súvisiaceho textu. Navrhujeme za slovo „oprávnený“ vložiť slová „vo vydaní periodickej tlače v ktorom sa uverejňuje oprava“.

K § 12 ods. 4 až 6 Dané ustanovenie nerieši situáciu, ak sa navrhovateľ domáha uverejnenia dodatočného oznámenia, v navrhovanom znení, ktoré je zjavne v rozpore s konečným výsledkom konania. Návrh – doplniť takúto situáciu do ods. 6.

K § 13 ods. 1 Navrhované ustanovenie síce stanovuje, že povinnosť uverejniť opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie zmenou vydavateľa nezaniká, nestanovuje však ani, kto je po tejto zmene nositeľom tejto povinnosti – či pôvodný vydavateľ, ktorý však už nemôže ovplyvniť obsah vydania, (zodpovednosť sa viaže na osobu škodcu), alebo nový vydavateľ, ktorý by mohol uverejniť opravu v totožnom periodiku s totožným čitateľským okruhom (zodpovednosť sa viaže na periodickú tlač), ale zodpovedal by za niečo čo nezavinil. Domnievame sa, že je potrebné výslovne upraviť zodpovednú osobu a v druhom zvolenom prípade aj osobitný vzťah regresnej zodpovednosti pôvodného vydavateľa voči novému. 

K § 13 ods. 4 Navrhujeme za slová „fyzickej osoby“ vložiť slovo „jej“ a slová „výkon tohto práva“ nahradiť slovami „toto právo“, keďže prechádza právo ako také, nie len jeho výkon.

K dôvodovej správe, doložka zlučiteľnosti Navrhujeme v bode 3 písm. a) uviesť „nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev“ a v bode b) uviesť „je upravená v čl. 6 Zmluvy o Európskej únie“.
za slovom „vydávanú“ odporúčame spojku „alebo“ zmeniť na spojku „a“ tak,           je ako je uvedené v odseku 1.

- pokračovanie vety za bodkočiarkou odporúčame zapracovať ako samostatný odsek.
      K § 5 ods. 3  -  za slovo „života,“ odporúčame vložiť slovo „zdravia,“.
      K poznámke pod čiarou k odkazu č. 7 -  na konci textu odporúčame vložiť slová  „v znení neskorších predpisov“.
1.	upozorňujeme, že „právo odoprieť súdu alebo inému orgánu verejnej moci poskytnutie informácie o zdroji informácie ako aj jej obsahu“ a „právo súdu alebo inému orgánu verejnej moci odoprieť predloženie alebo vydanie veci“ nie je z hľadiska formulácie v súlade s ustanoveniami Trestného poriadku o práve odmietnuť vypovedať alebo vydať vec v trestnom konaní v postavení svedka.

§ 1 ods. 3 písm. d) odporúčam slová „alebo obsahy alebo súbory obsahov“ nahradiť iným vhodnejším slovným spojením v danom kontexte, resp. spresniť čo sa rozumie pod pojmom „obsah alebo súbor obsahov“, ktoré sú nejednoznačné, pričom ani dôvodová správa k návrhu zákona neobsahuje bližšie vysvetlenie uvedených pojmov.

§ 2 ods. 6 odporúčam vypustiť slová „na účely propagácie“ ako nadbytočné.

§ 3 odporúčam slová „vrátene orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov, ako aj právnické osoby zriadené zákonom“ nahradiť slovami „právnické osoby zriadené zákonom, orgány územnej samosprávy, ako aj policajné orgány“.
§ 4 ods. 1 odporúčam nad slovo „zákon“ zaviesť odkaz a následne poznámku pod čiarou k tomuto odkazu s uvedením príslušného právneho predpisu.

§ 5 ods. 2 odporúčam úvodnú vetu preformulovať, napríklad takto: „Vydavateľ periodickej tlače je povinný zabezpečiť, aby periodická tlač neobsahovala text s obsahom, ktorý“. Následne v písmenách a), b) a c) vypustiť slová „obsahy, ktoré“ a v písmenách a) a b) slovo „propagujú“ nahradiť slovom „propaguje“, v písmene c) slovo „sú“ nahradiť slovom „je“.
§ 6 ods. 1 odporúčam slová „pre uverejnenie“ nahradiť slovami „na účely ich uverejnenia“. Rovnako v odseku 2.

§ 8 ods. 5 odporúčam číslicu „5“ nahradiť slovom „piatich“ a za slovo „odo“ doplniť slovo „dňa“. Ďalej odporúčam zaviesť legislatívnu skratku pre pojem „žiadosť o zápis do zoznamu periodickej tlače“ a ďalej používať len zavedenú legislatívnu skratku.

§ 10 ods. 1 odporúčam spresniť, že právo žiadať bezodplatné uverejnenie opravy nepravdivého skutkového tvrdenia má len dotknutá fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci, ak nie je zámerom predkladateľa, aby uvedené právo mala každá fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci, keďže z návrhu zákona ani z dôvodovej správy to nevyplýva, resp. nie je jasné, ktorá osoba alebo orgán toto právo majú. Rovnako v § 11.

K čl. V – Bod 2 žiadam upraviť takto:
„V § 4 odsek 7 znie: (7) Periodická zásielka je periodická tlač s výnimkou inzertných novín a reklamných novín.“. Túto pripomienku považujem za zásadnú.
Odôvodnenie: V § 4 ods. 7 zákona o poštových službách v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o poštových službách“) sa definuje, čo sa na účely zákona o poštových službách rozumie pod pojmom „periodická zásielka“. Periodická zásielka predstavuje jeden z produktov poštových zásielok, čo je zakotvené aj v § 4 ods. 2 písm. c) zákona o poštových službách. Zákon o poštových službách definíciou periodickej zásielky definuje druh poštovej zásielky, nie však definíciou toho, čo sa rozumie periodickou tlačou podľa osobitného predpisu. Tieto pojmy nie sú totožné a sú z obsahového hľadiska rozdielne. Predložený návrh predpokladá, že definícia „periodickej tlače“ bude v zákone o poštových službách vymedzená s ohľadom na odkaz na osobitný predpis v poznámke pod čiarou k odkazu 1).
V doložke zlučiteľnosti právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie odporúčam v bode 5 vypustiť slovo „úplný“ vzhľadom na ďalej uvedené k tomuto bod

Beriem na vedomie, že návrh nebude mať vplyv na štátny rozpočet, ani na rozpočty obcí a rozpočty vyšších územných celkov.
K jednotlivým ustanoveniam
1.   V čl. I § 14 žiadam uviesť, že pokuty uložené podľa § 14 ods. 1 sú  príjmom štátneho rozpočtu.

2.	V  čl. II žiadam upraviť znenie navrhovaného spoplatňovaného úkonu v položke 12 tak, aby bolo zrejmé, za aký úkon alebo za aké konanie správneho orgánu sa správny poplatok vyberá, t.j. „Zápis do zoznamu periodickej tlače a Zápis zmeny v zozname periodickej tlače“.

máme pripomienku odporúčacieho charakteru a navrhujeme, aby predkladateľ upravil ustanovenie tak, aby ministerstvo predtým ako vykoná výmaz zápisu, najskôr  vyzvalo vydavateľa na doplnenie chýbajúcich údajov v primeranej niekoľkodennej lehote a ak ten kto je vyzvaný k doplneniu povinných údajov tieto nedoplní, až potom nech pristúpi k výmazu zápisu. O tejto skutočnosti ale nech vopred vydavateľa poučí. Pre úplnosť odporúčame použitie formulácie ako je uvedená v § 8 ods. 5 tohto návrhu zákona.
  –

      máme pripomienku k slovu „kedy“ a odporúčam na jeho správne znenie, ktoré má byť „keď“.

V návrhu je potrebné nahradiť slovo „periodikum“ iným vhodným výrazom, a tým odstrániť rozpor s Čl. 4 ods. 2 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky.
Návrh je v rozpore s Čl. 4 ods. 1 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky. Slovo „identifikáciu“ je potrebné vypustiť a požadované údaje uvedené v bode 1 až 3 je potrebné priamo vymenovať.

3. Používanie pojmu mutácie a elektronickej mutácie (napríklad návrh § 2 ods. 1) je v rozpore najmä s Čl. 4 ods. 3 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky. Ak predkladateľ trvá na používaní pojmu mutácie a elektronickej mutácie, je potrebné tieto pojmy právne vymedziť v súlade s Čl. 4 ods. 2 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky.

V definícii pojmu „periodická tlač“ odporúčame slovo „denníky“ nahradiť slovom „noviny“ a za slovami „iná tlač“ vypustiť čiarku.
.
Odporúčame preformulovať definíciu pojmu „vlastná propagácia“. 

Odporúčame vypustiť slová „vrátane orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov,“ a slovo „podľa“. Odôvodnenie: Termín „orgány verejnej moci“ použitý v úvode ustanovenia zahŕňa i orgány územnej samosprávy, aj orgány Policajného zboru.
Odporúčame zosúladiť ustanovenie s § 2 ods. 7 návrhu zákona. Z ustanovenia tiež nie je zrejmé, kto určí čas uverejnenia oznámenia v naliehavom verejnom záujme (formulácia „v určenom čase“), pretože orgán verejnej moci je oprávnený iba požiadať o jeho zverejnenie. Odporúčame preformulovať.
Slová „z ktorej by mohol byť zistený zdroj informácie ako aj jej obsah“ nahradiť slovami „z ktorej možno zistiť zdroj informácie alebo jej obsah“.

Za slová „žiadosti o zápis do zoznamu periodickej tlače“ doplniť čiarku 
a slová „vydavateľa periodickej tlače“ nahradiť slovami „žiadosti o zmenu zápisu v zozname periodickej tlače“. 

V treťom bode za slovo „priezvisko“ doplniť čiarku a slová „dátum narodenia, rodné číslo, ak bolo pridelené,“.

V druhej vete vypustiť slová „na doplnenie“.
. 

Z hľadiska aplikačnej praxe upozorňujeme na nejasne vyjadrenú povinnosť každoročného zverejňovania „štruktúry vlastníckych vzťahov vydavateľa“. Bez určenia rozsahu zverejňovaných údajov môže dôjsť v praxi k sporom, či bola táto povinnosť splnená. Naviac porušenie (nesplnenie) tejto povinnosti nie je sankcionované.

Vypustiť slovo „najneskôr“.

Súčasťou žiadosti o uverejnenie dodatočného oznámenia by mal byť aj dôkaz o výsledku konania, v opačnom prípade bude vydavateľ povinný uverejniť aj nepravdivé dodatočné oznámenie žiadateľa o výsledku konania. Nepravdivosť dodatočného oznámenia o výsledku konania totiž nezbavuje vydavateľa povinnosti jeho uverejnenia   ( § 12 ods. 6 vice versa ).

Navrhujeme vypustiť slovo „primerane“ a v poznámke pod čiarou namiesto citácie   “§ 122 ods. 1 a 3 Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov“ uviesť 
„§ 122 Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov“. 

Vypustiť slová „podľa doterajších predpisov“.

V prvom bode slová „Zákon č. 81/1966 Zb.“ nahradiť slovami „zákon č. 81/1966 Zb.“ a na konci bodu doplniť čiarku. V druhom bode slová „Zákon č. 136/1991 Zb.“ nahradiť slovami „zákon č. 136/1991 Zb.“.

V § 2  ods. 1 sa za periodickú tlač považuje aj internetová stránka, pričom   
      predkladateľ v dôvodovej správe nevysvetľuje, z akých dôvodov navrhuje toto 
r     riešenie. Časť textu za bodkočiarkou navrhujeme z ustanovenia odseku 1 
vy  vypustiť a to z týchto dôvodov :
Internetová stránka nenapĺňa pojem „tlač“. Nejde o tlačovinu, hoci ide o písomnú formu. Vydanie na internetovej stránke nemôže spĺňať viaceré povinnosti ustanovené vydavateľovi v navrhovanom zákone (napr. v § 8 ods. 3, v § 9 ). Vydanie na internetovej stránke nemôže podliehať zákonu č. 212/1997 Z. z. i povinných výtlačkoch..., pretože už je tlačovinou. Povaha periodika vydávaného ako internetová stránka teda nespĺňa základné požiadavky kladené na periodickú tlač. Svojou povahou (on-line médium) sa približuje skôr režimu vysielania a mala by byť predmetom samostatného zákona. Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

        § 3 navrhujeme takto:    „§ 3  Právo na informácie
Orgány verejnej moci, nimi zriadené rozpočtové a príspevkové organizácie, vrátane orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov, ako aj právnické osoby zriadené zákonom sú povinné na základe rovnosti poskytovať informácie o svojej činnosti pre pravdivé, včasné a všestranné informovanie verejnosti, ak tomu nebránia dôvody ustanovené osobitným predpisom^5); takýmto informovaním nesmie dôjsť k ohrozeniu výkonu pôsobnosti a ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.“.
Ide o zákonné obmedzenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať informácie, ak by takéto informovanie smerovalo k ohrozeniu výkonu pôsobnosti týchto orgánov alebo k ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov. Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

V § 5 treba odsek 2 doplniť písmenami d) až h), ktoré znejú:
d) obsahy, ktoré podporujú alebo propagujú skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd,
e) 	e) utajované skutočnosti,^12a)
f) 	f) údaje o hnuteľnom majetku a nehnuteľnom majetku vo vlastníctve Slovenskej republiky v správe rozpočtovej organizácie, ktorá zabezpečuje plnenie úloh policajného orgánu alebo štátneho orgánu, ktorý v rozsahu ustanovenom osobitnými predpismi plní úlohy na úseku ochrany ústavného zriadenia, verejného poriadku, bezpečnosti štátu alebo obrany štátu, a ktorého správa má zostať utajená,
g)	g) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby v služobnom pomere podľa osobitného zákona^12c), ktorá má zostať utajená; to sa vzťahuje aj na jej blízke osoby, ak je to potrebné na účinnú ochranu takejto osoby,“; 
alt  alternatívne ustanovenie písmena g): 
g) 	g) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby v služobnom pomere podľa osobitného zákona,^12c) ktorá vykonáva činnosť podľa osobitného predpisu^12e); to sa vzťahuje aj na jej blízke osoby, ak je to potrebné na účinnú ochranu takejto osoby,“;
h) 	h) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby, ktorej totožnosť má zostať utajená.^12d)“.“
Poznámky pod čiarou k odkazom 12a) až 12e) znejú:
„12a 12a) ) § 2 písm. a) zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočnosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.                
 12b)12b) § 3 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v znení neskorších predpisov.
 12c) 12c) Zákon č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície v znení neskorších predpisov, zákon č. 346/2005 Z. z. o štátnej službe profesionálnych vojakov ozbrojených síl Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
 12d)12d) Napríklad zákon č. 256/1998 Z. z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 117 a § 136 Trestného poriadku, § 162 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku, § 11 ods. 4) zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov, § 11 ods. 4 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov.
12e) 	Napríklad zákon  Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z., § 38a) zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 171/1993 Z. z. v znení neskorších predpisov.“.
Odôvodnenie:
Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. d) je nevyhnutne potrebné z dôvodu zabránenia verejnej propagácie a podpory skupín potláčajúcich ľudské práva a slobody. Uverejnenie obsahov podporujúcich alebo propagujúcich skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd by nesporne mohlo viesť k nárastu počtu členov a sympatizantov uvedených skupín. Toto ustanovenie explicitne zakladá zodpovednosť vydavateľa za posúdenie miery súladu obsahu textu so zákonom.
Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy SR slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Ústava týmto dáva ústavnú možnosť zákonodarcovi zákonom prelomiť inštitút slobody prejavu a inštitút práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorých zverejnenie by, vzhľadom na ich citlivosť, poškodilo štátne záujmy. Je nevyhnutné, aby zákonná úprava ustanovila zákaz zverejňovania a šírenia informácií, ktoré obsahujú utajované skutočnosti. Takýto zákaz v návrhu zákona absentuje. Navrhované znenie odseku 6 je v súlade s čl. 26 Ústavy SR a v súlade s medzinárodným právom, najmä s čl. 19 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach z roku 1966 a čl. 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach. V zmysle čl. 10 bod 2. Európskeho dohovoru o ľudských právach môže výkon týchto práv podliehať určitým obmedzeniam alebo sankciám, ktoré ustanoví zákon a ktoré sú zároveň nevyhnutné z dôvodu národnej bezpečnosti, predchádzania zločinnosti alebo zabránenia uniku dôverných informácií.
Nesprístupňovanie utajovaných skutočností zároveň ustanovuje aj zákon č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám a o zmene a doplnení niektorých zákonov (zákon o slobode informácií) v znení neskorších predpisov.
	Zároveň je potrebné upozorniť, že zverejnenie utajovanej skutočnosti zakladá podozrenie zo spáchania trestného činu podľa § 353 Trestného zákona „ohrozenie dôvernej skutočnosti a vyhradenej skutočnosti“ a podľa § 319 a § 320 Trestného zákona „ohrozenie utajovanej skutočnosti“. Vzhľadom na skutočnosť, že trestná zodpovednosť právnických osôb doteraz nie je uzákonená, umožňuje takéto ustanovenie uplatniť voči vydavateľovi administratívnu zodpovednosť.
Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. f) považujeme za nevyhnutné, nakoľko hnuteľný majetok a nehnuteľný majetok vo vlastníctve Slovenskej republiky v správe Slovenskej informačnej služby a Policajného zboru slúži na zabezpečenie plnenia úloh vyplývajúcich z príslušných zákonov pre tieto subjekty. Tieto údaje majú vo väčšine prípadov podľa príslušných interných predpisov  charakter utajovaných skutočností. Je potrebné ich však uviesť explicitne, keďže príslušná interná úprava nemusí byť mimorezortným subjektom známa. Prípadne môže ísť o objekt, ktorý síce nepredstavuje utajovanú skutočnosť, napriek tomu jeho zverejnenie môže spôsobiť dekonšpiráciu príslušníkov Policajného zboru a Slovenskej informačnej služby.
Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. g) sa navrhuje v súvislosti s nevyhnutnosťou potreby utajovať osobné údaje, podobizeň a pobyt príslušníkov a zamestnancov Slovenskej informačnej služby a Policajného zboru, ako aj ich blízkych osôb, ak je to potrebné na účinnú ochranu týchto osôb. Zverejnením osobných údajov, podobizne a pobytu príslušníkov, resp. zamestnancov Policajného  zboru a Slovenskej informačnej služby, prípadne ich blízkych osôb dôjde k vyzradeniu príslušnosti uvedených osôb k Policajnému zboru a Slovenskej informačnej službe, v dôsledku čoho nebudú môcť tieto osoby naďalej vykonávať prácu v spravodajskom prostredí. Ďalším dôsledkom vyzradenia príslušnosti týchto osôb k danému subjektu je zvýšené riziko ohrozenia ich života, alebo zdravia, ako aj života, alebo zdravia ich blízkych osôb.
Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. h) považujeme za nevyhnutné, nakoľko súčasná právna úprava, ako aj navrhovaná právna úprava nereflektuje medzičasom prijaté zmeny právneho poriadku Slovenskej republiky, ako napríklad prijatie zákona č. 256/1998 Z. z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Zverejnením osobných údajov, podobizne a pobytu osôb, ktorých totožnosť má byť utajená nepochybne dôjde k podstatnému zvýšeniu rizika ohrozenia života alebo zdravia týchto osôb alebo im blízkych osôb. Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

V § 6 za odsek 2 treba vložiť nový odsek 3, ktorý znie: 
„(3) Vydavateľ periodickej tlače, fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá sa podieľa na získavaní alebo spracovaní informácií pre uverejnenie alebo uverejnených v periodickej tlači je povinná súdu, policajnému orgánu alebo inému orgánu verejnej moci poskytnúť informáciu o zdroji informácie ako aj jej obsahu a predložiť alebo vydať vec, z ktorej by mohol byť zistený zdroj informácie ako aj jej obsah, ak je dôvodné podozrenie, že poskytnutím alebo zverejnením informácie došlo k spáchaniu trestného činu, ide o informáciu týkajúcu sa ohrozenia ústavného zriadenia, verejného poriadku alebo bezpečnosti štátu alebo informácia bola získaná v rozpore so zákonom.“.
Doterajší odsek 3 sa označuje ako odsek 4.
Odôvodnenie:
V predmetnom ustanovení navrhovateľ postavil inštitút redakčného tajomstva na úroveň spovedného tajomstva. Je neprijateľné, aby jeden všeobecne záväzný právny predpis bránil dosiahnutiu účelu sledovaného iným všeobecne záväzným právnym predpisom, napr. Trestným zákonom. Tu treba uviesť, že Trestný zákon nevylučuje súčinnosť právnických a fyzických osôb v prípadoch, keď oprávnený orgán žiada oznámiť skutočnosti, ktoré sú predmetom obchodného, bankového, daňového, poštového alebo telekomunikačného tajomstva, len ustanovuje povinnosť príslušných orgánov toto tajomstvo zachovávať. Trestný poriadok má dostatočný mechanizmus ako utajiť totožnosť zdroja v rámci trestného konania. Spôsob akým bola ochrana zdroja navrhnutá je teda nielen v rozpore s koncepciou trestného konania, ale aj v rozpore so základnou povinnosťou svedčiť podľa § 127 Trestného poriadku. Navrhovanou zmenou sa tento inštitút obmedzí na také poskytnutie informácií, ktoré nebude napĺňať znaky skutkovej podstaty niektorého z trestných činov alebo priestupkov. Zároveň sa dosiahne možnosť vydavateľa a šéfredaktora plniť povinnosti podľa Trestného poriadku a zákona o priestupkoch a zároveň sa dosiahne možné vyvodenie trestnoprávnej zodpovednosti za protiprávne konanie. Pramene medzinárodného práva verejného takýto inštitút nepredvídajú. V jednotlivých prameňoch medzinárodného práva verejného je zakotvené právo na slobodu prejavu. Toto právo v sebe zahŕňa slobodu vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie alebo myšlienky každého druhu. Medzinárodné právo však zároveň dáva štátu možnosť, aby toto právo za určitých podmienok obmedzil zákonom. Medzi tieto podmienky sú zaradené okrem iných aj ochrana národnej bezpečnosti, ochrana verejného poriadku, predchádzanie zločinnosti a zabránenie úniku dôverných informácií. Na druhej strane, Európsky súd pre ľudské práva v právnej veci Goodwin v. Spojenom kráľovstve svoje rozhodnutie odôvodnil aj tým, že ochrana novinárskych zdrojov je jedna zo základných podmienok slobody tlače. Medzinárodné právo verejné takto dáva priestor, aby zákon obmedzil možnosť domáhať sa práva slobody prejavu a teda aj práva ochrany zdroja, pri výkone ktorého došlo k spáchaniu trestného činu. Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

V § 14 ods. 1 treba písmeno e), ktoré znie:
„e) od 500 000 Sk do 1 500 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h).“. Odôvodnenie: Ide o ustanovenie nového pásma, v medziach ktorého je možné uložiť vydavateľovi pokutu a ktoré je adekvátne závažnosti porušenia povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. e) až h). Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

V § 14 treba doplniť nový odsek 2, ktorý znie:
„(2) Pri opätovnom porušení povinnosti podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h) možno uložiť pokutu až do výšky dvojnásobku sumy uvedenej v § 14 ods. 1 písm. e).“.
Doterajšie odseky 2 až 4 sa označujú ako odseky 3 až 5.	
Odôvodnenie: Ide o sankčné opatrenie vedúce vydavateľa k dôslednému dodržiavaniu povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. d) a e). Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

V § 1 ods. 3 písm. d) sa uvádza text „informácie alebo obsahy alebo súbory obsahov“. Keďže návrh zákona nedefinuje pojem „informácia“, nie je zrejmé, aký je rozdiel medzi týmto pojmom a pojmami „obsah, súbory obsahov“. Odporúčame preto časť textu odseku 3 „alebo obsahy alebo súbory obsahov“ vypustiť.

V § 6 ods. 1 sa na konci vety bodku treba nahradiť čiarkou a doplniť text, ktorý znie: „ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“.
V § 6 ods. 2 sa na konci vety bodka treba nahradiť čiarkou a doplniť text, ktorý znie: „ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“.

V § 10 ods. 2, § 11 ods. 2 a § 12 ods. 2 treba slovo „doručiť“ nahradiť slovom „zaslať“.
Odôvodnenie:
Uvedená zmena predstavuje posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu, nakoľko ide o presnejšie stanovenie lehoty na uplatnenie práva na opravu, a to 30 dní odo dňa vydania periodickej tlače. Zaslaním žiadosti o opravu aj v posledný deň tejto lehoty má subjekt oprávnený na podanie žiadosti o opravu právnu istotu, že dôjde k uplatneniu jeho práva. Pôvodná formulácia právnu istotu tomuto subjektu nedávala, nakoľko žiadosť o opravu odoslaná aj niekoľko dní pred uplynutím 30 dňovej lehoty, nemusela byť subjektom vykonávajúcim prepravu poštových zásielok doručená vydavateľovi v ustanovenej lehote. 

V § 14 výšku pokút za správne delikty považujeme za neprimerane nízku s ohľadom na výšku pokút za správne delikty upravené v iných zákonoch. Vo vzťahu k tomu, ako i vo vzťahu  ku skutkovej podstate správneho deliktu, sa javí neprimerane nízka najmä pokuta podľa písmena d) za porušenie povinností uvedených v § 5 ods. 2.
V § 14 ods. 1 treba písmena d) upraviť takto:
„d) do 1 000 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. a) až d),“.

V § 15 lehotu deviatich mesiacov v odseku 2 určenú na výmaz zo zoznamu periodickej tlače pri nedoplnení chýbajúcich údajov  v určenej lehote odporúčame ako neodôvodnenú vypustiť. Ministerstvo by tak malo urobiť bezodkladne po uplynutí lehoty určenej na doplnenie údajov. Odporúčame zjednotiť formuláciu textu v jednotlivých odsekoch („sa dokončia, sa posudzujú“, „postupuje“).

Tento Článok VI žiadame vypustiť vzhľadom na naše pripomienky k § 2 v čl.  

IA/ Zásadné pripomienky
A/ Zásadné pripomienky
1. „V § 3 sa slová „tým nie sú dotknuté ustanovenia podľa osobitného predpisu“ nahrádzajú slovami „ak tomu nebránia dôvody ustanovené osobitným predpisom^5); poskytnutím takýchto informácií nesmie dôjsť k ohrozeniu výkonu pôsobnosti a ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.“.
Odôvodnenie:
Ide o zákonné  obmedzenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať informácie, a to v prípadoch, kedy by takéto poskytnutie informácií smerovalo k ohrozeniu výkonu pôsobnosti týchto orgánov alebo k ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.

V § 5 treba odsek 2 doplniť písmenami d) až h), ktoré znejú:
„d) o d) obsahy, ktoré podporujú alebo propagujú skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd,
e) 	e) utajované skutočnosti,^12a)
f) 	f) údaje o hnuteľnom majetku a nehnuteľnom majetku vo vlastníctve Slovenskej republiky v správe rozpočtovej organizácie, ktorá zabezpečuje plnenie úloh policajného orgánu alebo štátneho orgánu, ktorý v rozsahu ustanovenom osobitnými predpismi plní úlohy na úseku ochrany ústavného zriadenia, verejného poriadku, bezpečnosti štátu alebo obrany štátu, a ktorého správa má zostať utajená,
g)	g) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby v služobnom pomere podľa osobitného zákona^12c), ktorá má zostať utajená; to sa vzťahuje aj na jej blízke osoby, ak je to potrebné na účinnú ochranu takejto osoby,“; 
alt  alternatívne ustanovenie písmena g): 
g) 	g) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby v služobnom pomere podľa osobitného zákona,^12c) ktorá vykonáva činnosť podľa osobitného predpisu^12e); to sa vzťahuje aj na jej blízke osoby, ak je to potrebné na účinnú ochranu takejto osoby,“;
h) 	h) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby, ktorej totožnosť má zostať utajená.^12d)“.“
Poznámky pod čiarou k odkazom 12a) až 12e) znejú:
 „^12a) § 2 písm. a) zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. 
^12b)  § 3 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v znení neskorších predpisov.
^12c) Napríklad zákon č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže SR a Železničnej polície v znení neskorších predpisov, zákon č. 346/2005 Z. z. o štátnej službe profesionálnych vojakov ozbrojených síl Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 253/2007 Z. z.
^12d) Napríklad zákon č. 256/1998 Z. z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 117 a § 136 Trestného poriadku, § 162 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku, § 11 ods. 4 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov, § 11 ods. 4 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/ 1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov“. 
Odôvodnenie:
Uloženie povinnosti v písmene d) považujeme za nevyhnutné z dôvodu zabránenia verejnej propagácie a podpory skupín potláčajúcich ľudské práva a slobody. Uverejnenie obsahov podporujúcich alebo propagujúcich skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd by nesporne mohlo viesť k nárastu počtu členov a sympatizantov uvedených skupín, ktorých nebezpečenstvo je aj z dôvodu brutálneho spôsobu ich konania veľmi vysoké.
Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Ústava Slovenskej republiky týmto dáva ústavnú možnosť zákonodarcovi zákonom prelomiť inštitút slobody prejavu a inštitút práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorých zverejnenie by vzhľadom na ich citlivosť poškodilo štátne záujmy. Považujeme za nevyhnutné, aby zákonná úprava ustanovila zákaz zverejňovania a šírenia informácií, ktoré obsahujú utajované skutočnosti. Takýto zákaz v návrhu  zákona absentuje. 
Úpravu povinnosti v písmene f) považujeme  za potrebnú nakoľko niektorý hnuteľný majetok a nehnuteľný majetok vo vlastníctve Slovenskej republiky v správe Ministerstva obrany Slovenskej republiky slúži na zabezpečenie plnenia úloh vyplývajúcich napr. pre Vojenské spravodajstvo z § 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov. Zverejnením nehnuteľného majetku nesporne dôjde k vyzradeniu utajovanej skutočnosti, nakoľko dislokácia niektorých útvarov, pracovísk a objektov Ministerstva obrany Slovenskej republiky alebo Vojenského obranného spravodajstva je v zmysle zoznamu utajovaných skutočností utajovanou skutočnosťou stupňa utajenia vyhradené a dôverné.
V písmene g) navrhujeme uloženie povinnosti v súvislosti s nevyhnutnosťou potreby utajovať osobné údaje, podobizeň a pobyt príslušníkov a zamestnancov Vojenského spravodajstva, ako aj ich blízkych osôb, ak je to potrebné na ich účinnú ochranu.
V písmene h) sa ustanovuje povinnosť, ktorú považujeme za dôležitú nakoľko súčasná právna úprava, ako aj navrhovaná právna úprava nereflektuje  na medzičasom prijaté zmeny právneho poriadku Slovenskej republiky napr. prijatie zákona č. 256/ 1998 Z.z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Zverejnením osobných údajov, podobizne a pobytu osôb, totožnosť ktorých má byť utajená nepochybne dôjde k podstatnému zvýšeniu rizika ohrozenia života alebo zdravia týchto osôb alebo ich blízkych osôb.

3. V § 6 sa v odsekoch 1 a  2 na konci pripájajú tieto slová „ak tento zákon neustanovuje inak“. Odôvodnenie k bodu 3: Legislatívnotechnické spresnenie textu v súvislosti s vložením nového odseku 3.
4. V § 6 sa za odsek 2 vkladá nový odsek 3, ktorý znie: 
„3) Vydavateľ periodickej tlače, fyzická osoba alebo právnická osoba uvedená v odseku 1 a 2 je povinná poskytnúť údaje o zdroji informácie a o jej obsahu a predložiť alebo vydať vec súdu, orgánom činným v trestnom konaní a ďalším orgánom príslušným podľa osobitných predpisov,^12e) ak je dôvodné podozrenie, že poskytnutím alebo uverejnením informácie došlo k spáchaniu trestného činu alebo ide o informáciu týkajúcu sa ohrozenia ústavného zriadenia, vnútorného poriadku alebo bezpečnosti štátu.“.
Doterajší odsek 3 sa označuje ako odsek 4.
Poznámka pod čiarou k odkazu 12e) znie:
^12e) Napríklad zákon č. 301/2005 Z. z. Trestný poriadok, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 171/1993 Z. Z. o Policajnom zbore v znení neskorších predpisov, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov, zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov. 
Odôvodnenie:V ustanovení odseku 6 navrhovateľ zákona postavil inštitút redakčného tajomstva na úroveň spovedného tajomstva. Je neprijateľné, aby jeden všeobecne záväzný právny predpis odporoval dosiahnutiu účelu sledovaného iným všeobecne záväzným právnym predpisom, napr. Trestným zákonom. Je preto nevyhnutné, aby inštitút redakčného tajomstva bol zákonom obmedzený. Navrhovanou zmenou sa dosiahne možnosť vydavateľa a šéfredaktora plniť si povinnosti podľa Trestného poriadku a zákona o priestupkoch a zároveň sa dosiahne vyvodenie trestnoprávnej zodpovednosti za protiprávne konanie. Pramene medzinárodného práva verejného takýto inštitút nepredvídajú. V jednotlivých prameňoch medzinárodného práva verejného je zakotvené právo na slobodu prejavu. Toto právo v sebe zahŕňa slobodu vyhľadávať, prijímať  a rozširovať informácie alebo myšlienky každého druhu. Medzinárodné právo však zároveň dáva štátu možnosť, aby toto právo za určitých podmienok obmedzil zákonom. K týmto podmienkam okrem iných patrí aj ochrana národnej bezpečnosti, ochrana verejného poriadku, predchádzanie zločinnosti a zabránenie úniku dôverných informácií.
.
V § 14  ods. 1 písm. d) slová „podľa § 5 ods. 2“ nahradiť slovami „podľa § 5 ods. 2 písm. a) až d)“. 
Odôvodnenie:  Ide o legislatívno-technické spresnenie textu.
6. § 14 ods. 1 odporúčame doplniť novým písmenom e), ktoré znie:
„e)  od 500 000 Sk do 1 500 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h).“. Odôvodnenie:  Ide o ustanovenie nového pásma, v medziach ktorého je možné uložiť vydavateľovi pokutu a ktoré je adekvátne závažnosti porušenia povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. e) až h). 
7. V § 14 sa za odsek 1 vkladá nový odsek 2, ktorý znie:
„(2) Pri opätovnom porušení povinnosti podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h) možno uložiť pokutu až do výšky dvojnásobku sumy  uvedenej v § 14 ods. 1 písm. e).“.  
Doterajšie odseky 2 až 4 sa označujú ako odseky 3 až 5.
Odôvodnenie: Ide o sankčné opatrenie vedúce vydavateľa k dôslednému dodržiavaniu povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. d) a e).
    Odporúčajúce pripomienky

. V  § 1 odsek 3) odporúčame vypustiť písmeno b) .
Odôvodnenie: 
Aj akékoľvek podnikové noviny, vrátane vnútrorezortných novín, by mali spadať pod účinnosť uvedeného zákona vzhľadom na to, že veľká väčšina vnútropodnikových resp. tzv. služobných periodík je aj na internete a teda sa k nim môže dostať široká verejnosť, čím automaticky spĺňajú predpoklad, že nie sú distribuované iba zamestnancom, ale čítať ich môže široká verejnosť.
V § 10 ods.2, § 11 ods. 2  a v § 12 ods. 2. sa slovo „doručiť“ nahrádza slovom „zaslať“.
Odôvodnenie:                                         
Ustanovenie predstavuje posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu, nakoľko ide o presnejšie stanovenie lehoty na uplatnenie tohto práva a to 30 dní odo dňa vydania periodickej tlače. Zaslaním žiadosti  o opravu aj v posledný deň tejto lehoty má subjekt oprávnený na podanie žiadosti o opravu právnu istotu, že dôjde k uplatneniu jeho práva. Pôvodná formulácia právnu istotu tomuto subjektu nedávala, nakoľko žiadosť o opravu odoslaná aj niekoľko dní pred uplynutím 30 dňovej lehoty, nemusela byť subjektom vykonávajúcim prepravu poštových zásielok doručená vydavateľovi v ustanovenej lehote.

3. V § 8 ods. 2 sa slová „písomne požiada“ nahrádzajú slovami „je povinný písomne požiadať“.
Odôvodnenie: 
V zákone je viackrát uvádzaná povinnosť vydavateľa a aj v tomto ustanovení by sa mohla táto povinnosť zdôrazniť v navrhovanom texte.
4. § 9 ods. 1 písm. e) znie:
„e) meno a priezvisko šéfredaktora alebo osoby zodpovednej za vedenie redakcie,“ 
Odôvodnenie: 
Je žiaduce, aby v povinných údajoch o periodiku bola uvedená osoba, ktorá je zodpovedná za vedenie redakcie, nech už sa jeho funkcia nazýva akokoľvek

Táto pripomienka je zásadná. Navrhuje sa pre dôslednú ochranu samotného zdroja informácie, nielen médií, zaviesť zákonnú povinnosť odoprieť poskytnutie informácie o zdroji informácie ako aj o jej obsahu. Takúto úpravu majú v Poľsku a Švédsku. Ochrana zdroja informácie prostredníctvom práva médií je nedostatočná, pretože umožňuje novinárovi kupčiť s informáciou a odhaliť zdroj za protihodnotu od štátnych orgánov. Zároveň môže vydierať samotný zdroj informácie a kupčiť aj s ním.
Táto pripomienka je zásadná. Ide o príliš široké obmedzenie redakčného tajomstva, ak navrhovanou úpravou nemajú byť dotknuté ustanovenia osobitného predpisu o niektorých formách trestnej súčinnosti s odkazom na § 337 až 341 Trestného zákona.  Celkom určite je potrebné vynechať trestný čin podnecovania, schvaľovania a nadržovania. Pokiaľ ide o rozsah trestných činov, kde sa novinár nemôže dovolávať redakčného tajomstva, mal by byť čo najužší len tam, kde by v dôsledku nepodania výpovede o informácii, ktorá je predmetom tajomstva, došlo k ohrozeniu života, zdravia, bezpečnosti štátu alebo k neodhaleniu najzávažnejších trestných činov. Vzorová je poľská úprava. Problémom je situácia, že v § 340 Trestného zákona o trestnom čine neoznámenia trestného činu a § 341 Trestného zákona o trestnom čine neprekazenia trestného činu podľa § 341 Trestného zákona sa okrem obzvlášť závažných zločinov s dolnou hranicou najmenej 10 rokov vyskytujú aj všetky trestné činy korupcie, čo by sťažilo mediálne odhaľovanie trestných činov korupcie. Ak však bude redakčné tajomstvo formulované ako povinnosť, nebude možné dopustiť sa trestného činu neoznámenia trestného činu podľa § 340 Trestného zákona vôbec vzhľadom na vylúčenie trestnosti podľa tohto trestného činu pri zákonom uznanej povinnosti mlčanlivosti podľa § 340 ods.3 písm. b) Trestného zákona. Potom však bude možné priamo do § 6 ods. 3 vložiť skutkové podstaty najzávažnejších trestných činov smerujúcich proti životu, slobode, bezpečnosti republiky, všeobecného ohrozenia, bezpečnosti leteckých a vodných dopravných prostriedkov. Takáto konštrukcia je nevyhnutná, pretože, ak majú médiá skutočne prispievať k odhaľovaniu najzávažnejších ekonomických trestných činov tj. kontrolovať vládnu moc, musí byť práve v týchto prípadoch zaručená ochrana zdroja. Nepochybne, ak nie je možné v trestnom konaní odhaliť príslušné informácie iným spôsobom, pri navrhovanom široko vymedzenom redakčnom tajomstve, súd by mal mať právo v súdom konaní rozhodnúť o pozbavení novinára jeho povinnosti redakčného tajomstva a stanoviť mu tak povinnosť vypovedať ako svedok. Okrem prípadov najzávažnejších trestných činov vyššie spomenutých však nesmie mať súd možnosť oslobodiť novinára od povinnosti utajiť totožnosť zdroja informácie. 
Z navrhovaného znenia nie je jasné, v ktorých prípadoch zodpovedá za obsah zverejnenej inzercie vydavateľ a kedy jej objednávateľ. V dôvodovej správe sa uvádza, že zo zodpovednosti je vylúčená zodpovednosť za inzerciu uverejnenú za odplatu, ale tento zámer nevidíme pretavený do textu návrhu zákona.

Osoba má právo na odpoveď, ak tlač obsahuje skutkové tvrdenie, ktoré sa dotýka jej cti, dôstojnosti alebo súkromia. Nikde nie je v texte uvedené, či toto skutkové tvrdenie musí byť negatívneho charakteru, teda skresľujúce, neúplné, nepresné a pod. alebo v každom prípade má osoba právo na uverejnenie odpovede.
V dôvodovej správe k § 10 sa uvádza:
„Európsky súd pre ľudské práva už v rozsudku Lingens v. Rakúsko z  8. júla 1986 (odsek 46) zdôraznil, že „treba starostlivo rozlišovať fakty a hodnotiace úsudky. Hoci pravdivosť faktov možno dokázať, hodnotiace úsudky nepripúšťajú dôkaz ich správnosti... Pokiaľ ide o hodnotiace úsudky, je... táto požiadavka  nerealizovateľná a sama osebe útočí na slobodu názoru, ktorá je základným prvkom práva zaručeného článkom 10 Dohovoru“.  

Z toho vyplýva, že na akýkoľvek hodnotiaci úsudok bude mať osoba priestor v tlači na vyjadrenie.

Ďalej právo na odpoveď sa zavádza len v tomto návrhu zákona, právne predpisy o vysielaní a retransmisii poznajú len inštitút opravy.

Nie je jasné, ak na jednej strane odpoveď nesmie podľa ods. 4 obsahovať hodnotiace úsudky žiadateľa, zhrnutie textu v odpovedi ich už obsahovať môžu. Z tohto dôvodu navrhujeme vetu o zhrnutí textu odpovede vypustiť.
Ďalej sa javí ako problematický fakt, že zhrnutie sa do rozsahu odpovede nezapočítava, to znamená že môže neobmedzene presahovať rozsah textu s napadnutým skutkovým tvrdením, čo sa nejaví ako adekvátne. Navrhujeme toto ustanovenie vypustiť. Navrhuje sa , že odpoveď musí byť podpísaná. Nie je jasné, či sa má uverejniť aj podpis osoby, teda či má byť zjavné, kto si právo na odpoveď uplatnil.
Odpoveď má byť uverejnená tak, ako bola napísaná žiadateľom. Znamená to, že nie je možné odstrániť pravopisné chyby a nespisovné slová v texte napísanom žiadateľom? Ak podľa ods. 7 nemôže byť odpoveď uverejnená formou listu čitateľa, bude to vzbudzovať dojem, že autorom nespisovného obsahu je dané periodikum.
Ďalej nie je vyriešené, čo ak obsah odpovede bude poukazovať na obdobné správanie tretej osoby, ktorá bude mať negatívny dopad na jej česť či dobrú povesť. Kto bude niesť v takom prípade zodpovednosť za obsah, bude si môcť tretia osoba uplatňovať právo ďalšej odpovede?

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

Z

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

   

Z

Z

Z

Z

Z

Z

O

O

O

O

O

O

O

O

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

O

O

O

O

Z

Z

O

O

O

O

O

N

N 

N

N

A

N

N

N

N

A  

N

N

A

N

A 

A

A 

A

A

N

N

A

A

A 

A

A

N

 N 

A

A

A

A

A

A  

N

N

N

N

A

A

A 

N

A 

A 

A

A

CA

CA

N

N

N

A

N

N

N

N

N

CA

A

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N

A 

A

N

N

N

A

N

Informácia je všeobecný pojem,   aplikačný problém je možné týmto vylúčiť. Informáciu nedefinuje ani zákon č. 211/2000 Z. z.  o slobodnom prístupe k informáciám.

Ako vyplýva aj z osobitnej časti dôvodovej správy ide o terminológiu Európskeho súdu pre ľudské práva. V osobitnej časti dôvodovej správy uvádza: „Navrhovaná úprava rešpektuje  terminológiu Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý  rozlišuje medzi skutkovými tvrdeniami, teda faktami, ktorých pravdivosť je možné dokázať a hodnotiacimi úsudkami, ktoré nepripúšťajú dôkaz pravdy. Európsky súd pre ľudské práva už v rozsudku Lingens v. Rakúsko z 8. júla 1986 (odsek 46) zdôraznil, že „treba starostlivo rozlišovať fakty a hodnotiace úsudky. Hoci pravdivosť faktov možno dokázať, hodnotiace úsudky nepripúšťajú dôkaz ich správnosti... Pokiaľ ide o hodnotiace úsudky, je... táto požiadavka  nerealizovateľná a sama osebe útočí na slobodu názoru, ktorá je základným prvkom práva zaručeného článkom 10 Dohovoru.“  Pojem skutkové tvrdenie používa judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva, pojem používa slovenská aj česká súdna prax, ako aj odborná verejnosť. Používa sa pri aplikácii § 11 a § 19b Občianskeho zákonníka, teda pri právnej úprave ochrany osobnosti a názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby, pričom táto právna úprava je rovnaká v Českej republike aj v Slovenskej republike. Vzhľadom na vyššie uvedené nie je potrebné, ale ani vhodné skutkové tvrdenie definovať. Ani český zákon č. 46/2000 Sb. v  znení neskorších predpisov pojem skutkové tvrdenie nedefinuje.  

Ustanovenie § 5 ods. sa vypúšťa.

Ustanovenie sa vypúšťa.

(1)	Účelom opravy je informovať verejnosť  o tom, že v periodickej tlači bol uverejnený nepravdivý údaj a súčasne uviesť, aká je pravda. Je to klasická forma tlačovej opravy. V žiadnom prípade nelimituje a nie je zásahom do slobody prejavu, sloboda prejavu má etické limity a v žiadnom prípade neznamená a nie je to právo na verejné šírenie nepravdivých údajov. Tlačová oprava je klasickým nástrojom žurnalistickej praxe, je v priamej súvislosti  s právom na informácie a s etikou žurnalistickej praxe. V tejto rovine je účelom opravy v pravom slova zmysle „oprava a uverejnenie pravdy“, a to bez komentára. 

Túto situáciu nie je potrebné doplniť. Táto situácia je upravená priamo v § 12 ods. 3, v ktorom sa uvádza, že „súčasťou žiadosti o uverejnenie dodatočného oznámenia musí byť dôkaz o právoplatnom skončení konania“, ako aj v ods. 4 „...návrh musí obsahovať...... konštatovanie, že konanie sa právoplatne skončilo a uvedenie konečného výsledku konania.“, to znamená, že ak navrhovateľ nesplní túto podmienku, nemusí vydavateľ dodatočné oznámenie uverejniť.

Ide o zákonnú sukcesiu pri zmene vydavateľa periodickej tlače, ktorou sa zabezpečí prechod záväzkov vyplývajúcich z práva na opravu, odpoveď a dodatočné oznámenie na nového vydavateľa. Zodpovednosť podľa navrhovaného tlačového zákona je založená na objektívnom princípe (s výnimkou § 5 ods. 2), teda bez ohľadu na zavinenie. 
Vzhľadom na znenie § 13 ods. 4 a obsah pojmu blízke osoby je vloženie slova „jej“ zbytočné. Podobne je formulovaný aj § 21 ods. 2 zákona č. 308/2000 Z. z. v znení neskorších predpisov, v ktorom tiež nie je uvedené „jej blízke osoby“.
Druhá veta § 13 ods. 4 upravuje prípad úmrtia fyzickej osoby v priebehu výkonu práva na opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie, a to tak, že blízke osoby vstupujú do výkonu tohto práva. Ak fyzická osoba zomrie v priebehu výkonu práva na odpoveď, opravu a dodatočné oznámenie, teda po tom, ako podala žiadosť o uverejnenie alebo po tom, ako podala návrh na súd, navrhuje sa, aby osoby uvedené v § 13 ods.  4 mohli vstúpiť do výkonu jej práva na opravu, odpoveď a dodatočné oznámenie a pokračovať tak v procese iniciovanom zomrelou osobou. Ak by navrhovaný zákon takto výslovne neupravil prechod práva na blízke osoby, tieto osoby by nemohli napr. podať návrh na súd ani pokračovať v začatom súdnom konaní v prípade, ak by žiadateľ po podaní žiadosti o uverejnenie alebo po podaní návrhu na súd zomrel. 

Predmet úpravy po pripomienkovom konaní upravený, zákon sa vzťahuje na periodickú tlač vydávanú na území SR.
Uvádzané pokračovanie vypustené z návrhu zákona.

Návrh ustanovenia sa mení v zmysle akceptácie pripomienky MS SR
Ochrana zdroja sa upravuje ako povinnosť mlčanlivosti, je zosúladená s ustanoveniami TZ a Trestného poriadku.

Po pripomienkovom konaní ustanovenia a predmet v § 1 upravený.

Ustanovenia § 2 upravené, uvádzaný odsek vypustený.

Ustanovenie § 5 upravené.  

Ustanovenia sa menia v zmysle pripomienok MS SR, formulácia sa mení. Ochrana zdroja sa upravuje ako povinnosť mlčanlivosti, zosúladené s ustanoveniami Trestného poriadku..
Vo vzťahu k evidencii sú 3 druhy žiadosti, žiadosť o zápis do evidencie periodickej tlače, žiadosť o zmenu zápisu v evidencii a žiadosť o výmaz z evidencie.

Prechodné ustanovenia upravujú prípady, kedy MK SR vykoná výmaz, nie je potrebná výzva k uvedeným skutočnostiam uvedené vyplýva zo zákona - prechodné obdobie vo vzťahu k evidencii, vo vzťahu registrácie a evidencie periodickej tlače dochádza k redukcii údajov, doplnenie sa týka len štruktúry vlastníckych vzťahov.
Je možné vyjadriť uvedené aj slovom „kedy“. 

Ustanovenie vypustené.

Naliehavý verejný záujem určuje čas, a  to neodkladný, t.j. v najbližšom vydaní

Ustanovenia § 6 sa menia v zmysle pripomienky MS SR.

Vymedzuje sa nielen žiadosť o zápis a o zmenu, ale aj o výmaz, a to nie je zmena zápisu.

Pojem šéfredaktor vypustený zákona, z hľadiska vymedzenia zodpovednosti v návrhu, je to osoba vydavateľa.  

V návrhu je „Súčasťou žiadosti o uverejnenie dodatočného oznámenia musí byť dôkaz o právoplatnom skončení konania“, v odsekoch 3 a 4 sú podmienky uvedené, ich nesplnenie oprávňuje vydavateľa neuverejniť dodatočné oznámenie.

Od zásadnej pripomienky MV SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Išlo by o nepriamu novelu zákona č. 211/2000 Z.z. o slobodnom prístupe k informáciám – stanovenie dôvodov vo vzťahu k výkonu a rozsahu informovania rieši zákon č. 211/2000 Z.z., ustanovuje sa povinnosť vo vzťahu k informovaniu verejnosti, a to na základe rovnosti a času – včasné informovanie, § 3 bude upravený, viď ďalšia pripomienka.

Po úprave § 3 rozpor odstránený.
Zverejňovanie skutočností, ku ktorým sú povinnosti a sankcie upravené  v osobitných predpisoch, neboli do návrhu zákona zapracovávané, návrh zákona po úprave v  § 3 ods. 2  ustanovuje zákaz získavať utajované skutočnosti  na účely zverejňovania,  nie je možné to, čo upravuje iný predpis, osobitne upravovať iba pre tlač a iné médiá, podľa § 77 - § 80 zákona č. 215/2004 Z. z. dohľad vykonáva a sankcie ukladá NBÚ, išlo by o nepriamu novelu uvedeného osobitného predpisu. 
.

Od zásadnej pripomienky MV SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Pripomienka nie je akceptovaná, ustanovenia  § 6 sú upravené v zmysle akceptácie zásadnej pripomienky MS SR: ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť, zosúladené s ustanoveniami Trestného poriadku - podľa § 129 ods. 3 Trestného poriadku aj osoba, ktorá má povinnosť mlčanlivosti, je povinná podať svedeckú výpoveď týkajúcu sa trestného činu, ktorý má svedok povinnosť prekaziť podľa Trestného zákona. Ide o trestný čin, pri ktorom Trestný zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej desať rokov alebo niektorý z trestných činov korupcie uvedených v treťom diele ôsmej hlavy osobitnej časti TZ.

Od zásadnej pripomienky k § 14 MV SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Navrhnutá maximálna výška pokuty v § 14 ods. 1 je adekvátna povahe porušenej povinnosti, naopak znižuje sa. Pripomienka k § 5 písm. e)  až písm. h) nebola akceptovaná, po úprave ods. 6.
Nie je potrebné túto sankciu ustanoviť ako preventívny prostriedok,  pokuta sa po MPK znižuje, ustanovenie duplicitnej výšky pri opätovnom porušení by mohlo byť  pre periodickú tlač likvidačné.

V zmysle pripomienky MS SR sa ochrana zdroja ustanovuje ako povinnosť a  znenie ustanovení sa po zmene návrhu zákona upravujú.

To, že sa slovo „doručiť“ nahradí 
slovom „zaslať“ nebude  mať za následok posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu. 30 dňová lehota je lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a preto najneskôr v jej posledný deň musí byť žiadosť doručená vydavateľovi. Aj v platnom zákone č. 81/1966 Zb. v znení neskorších predpisov je 2 mesačná lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a teda je potrebné, aby žiadosť bola najneskôr v posledný deň lehoty doručená šéfredaktorovi....“.

Pokuty nepovažujeme za neprimerane nízke, sú primerané pre periodickú tlač, naopak v písm. d sa výška pokuty znižuje.

Nie je potrebná úprava, vzťahuje sa na všetky povinnosti  pod písm. a až d v § 6, pôvodne § 5. Úprava je legislatívno-technicky dostačujúca.
.
Neoznámenie zmeny je sankcionované, v uvádzanom § 15 ide o doplnenie údajov v prechodnom období, nie je možné vykonať výmaz, ak je periodická tlač vydávaná naďalej, lehota 9 mesiacov bude skrátená na 5 mesiacov, lehota vzťahu k administratívnym úkonom. 

Článok. 6 sa vypúšťa.

Od zásadnej pripomienky  MO SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Išlo by o nepriamu novelu zákona č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám – stanovenie dôvodov vo vzťahu k výkonu a rozsahu informovania rieši zákon č. 211/2000 Z. z. , ustanovuje sa povinnosť vo vzťahu k informovaniu verejnosti, a to na základe rovnosti a času – včasné informovanie. Ustanovenie § 3 bude upravené v zmysle záverov rozporového konania

Rozpor odstránený úpravou § 3.
Zverejňovanie skutočností, ku ktorým sú povinnosti a sankcie upravené  v osobitných predpisoch, neboli do návrhu zákona zapracovávané, návrh zákona po úprave v § 3 ods. 2  ustanovuje zákaz získavať utajované skutočnosti  na účely zverejňovania,  nie je možné to, čo upravuje iný predpis, osobitne upravovať iba pre tlač a iné médiá, podľa § 77 - § 80 zákona č. 215/2004 Z. z. dohľad vykonáva a sankcie ukladá NBÚ, išlo by o nepriamu novelu uvádzaného osobitného predpisu. 

Od zásadnej pripomienky  MO SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Pripomienka nie je akceptovaná, ustanovenia  § 4, pôvodne § 6, sú upravené v zmysle akceptácie zásadnej pripomienky MS SR, ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť mlčanlivosti, zosúladené s ustanoveniami TZ a Trestného poriadku.

 

Od zásadnej pripomienky  k § 14 MO SR odstúpilo, rozpor bol odstránený.
Vzťahuje sa na všetky povinnosti § 6, pôvodne § 5. Úprava je legislatívno-technicky dostačujúca.
Pripomienka k § 5 písm. e)  až písm. h) nebola akceptovaná, naopak v písm. d sa výška pokuty znižuje. 
Nie je potrebné túto sankciu ustanoviť ako preventívny prostriedok, stanovenie duplicitnej výšky pri opätovnom porušení by mohlo byť  pre periodickú tlač likvidačné, navrhovaná zmena v § 5 ods. 2 nebola akceptovaná.

To, že vnútro - rezortné noviny alebo tzv. „podnikové noviny“ sú sprístupňované na internete neznamená, že sa mení ich charakter určenia, aj v takomto prípade nie sú určené na verejné šírenie.

To, že sa slovo „doručiť“ nahradí slovom „zaslať“ nebude  mať zanásledok posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu. 30 dňová lehota je lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a preto najneskôr v jej posledný deň musí byť žiadosť doručená vydavateľovi. Aj v platnom zákone č. 81/1966 Zb. V znení neskorších predpisov je 2 mesačná lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a teda je potrebné, aby žiadosť bola najneskôr v posledný deň lehoty doručená šéfredaktorovi….“.

Nie je potrebné v tomto prípade zdôrazňovať, ide le  o evidenciu periodickej tlače. 

V návrhu sa ustanovuje evidencia periodickej tlače, nie je nutné podanie žiadosti   o zápis do zoznamu zdôrazňovať vymedzením ako povinnosti.
Zodpovednosť za vydávanie periodickej tlače má vydavateľ, šéfredaktor je v tomto prípade nadbytočný, z návrhu sa vypúšťa.. 

 

Ustanovenia § 5 po MPK upravené, zodpovednosť je vylúčená v zmysle   osobitných predpisov 

Predmetom práva na odpoveď je akékoľvek skutkové tvrdenie, teda nepravdivé, pravdu skresľujúce aj pravdivé, ktoré sa dotýka cti dôstojnosti alebo súkromia fyzickej osoby alebo názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby. To vyplýva nielen zo znenia § 11 ods. 1, ale a  z porovnania prvej vety § 10 ods. 1, ktorý hovorí  o nepravdivom skutkovom tvrdení s § 11 ods. 1, ktorý hovor  o skutkovom tvrdení, ktoré sa dotýka cti, dôstojnosti atď. Ďalej to vyplýva a  z osobitnej časti dôvodovej správy. Ustanovenie § 10 upravuje právo na opravu, ktoré sa vzťahuje len na nepravdivé skutkové tvrdenie. Je to zrejmé nielen z paragrafovaného znenia, ale a  z osobitnej časti dôvodovej správy  Z vyššie uvedenej citácie rozsudku Lingens v. Rakúsko vôbec nevyplýva, že osoba bude ma  v tlači, pri výkone práva na odpoveď, priestor na vyjadrenie akéhokoľvek hodnotiaceho úsudku. Navyše citácia j  v dôvodovej správe uvedená na vysvetlenie, že navrhovaný zákon rešpektuje terminológiu Európskeho súdu pre ľudské práva. Osoba bude môcť  v periodickej tlači reagovať vždy len na skutkové tvrdenie, čo vyplýva z § 10 ods. 1 a § 11 ods. 1. Osoba nebude môcť reagovať na hodnotiace úsudky.
Úprava pre vysielanie nie je návrhom riešená, charakter vysielanie sa odlišuje od tlače, forma je odlišná, je možné uvažovať o úprave, ale len samostatne pri novele zákona č.308/2000 Z.z. 

Z osobitnej časti dôvodovej správy je zrejmé, že vydavateľ môže opravovať gramatické chyby. V § 11 ods. 6 je uvedené, že vydavateľ je povinný uverejniť odpoveď s označením „odpoveď“ s menom a priezviskom alebo názvom žiadateľa o uverejnenie odpovede. Preto odpoveď nebude vzbudzovať dojem, že autorom útvaru je dané periodikum. Tretia osoba si bude môcť uplatniť právo na odpoveď. Pri rešpektovaní § 11 ods. 4 však nedôjde  k situácii uvedenej v pripomienke. Ak odpoveď nebude spĺňať náležitosti podľa § 11 ods. 4, tak podľa § 11 ods. 10 písm. c) ju vydavateľ nebude povinný uverejniť. Ak by uverejnením odpovede došlo k neoprávnenému zásahu do práva na ochranu osobnosti, k čomu pri dodržaní § 11 ods. 4 dôjsť nemôže, dotknutá osoba by mohla žalovať vydavateľa aj autora odpovede.

GP SR

§ 3

§ 5

§ 6 ods. 2
po úprave
§ 4

§ 8 ods. 3 písm. d)
§ 8 ods. 5
§ 8 ods. 8

§ 10 ods. 5

§ 13

Orgánmi verejnej moci sú aj orgány územnej samosprávy a policajné orgány a preto nie je potrebné ich osobitne citovať slovom „vrátane“. Definíciu pojmu „orgán verejnej moci“ obsahuje nález Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky č. 3 z 9. júna 1993.
Slovo „obsahy“ odporúčame nahradiť iným pojmom, napríklad „informácie“.

Slová „pre uverejnenie“ odporúčame nahradiť slovami „určených na uverejnenie“.

Odporúčame upraviť tak aby bolo zrejmé, že ide o regionálnu a jazykovú mutáciu.
Za slovo „odo“ odporúčame doplniť slovo „dňa“.
Prvú vetu odporúčame upraviť takto: „Zmenu zápisu v zozname periodickej tlače vykoná ministerstvo na základe písomnej žiadosti vydavateľa periodickej tlače; ustanovenia odsekov 4 a 5 sa použijú primerane.“.

Slovo „ôsmich“ navrhujeme nahradiť slovom „troch“. Lehota na uverejnenie opravy by mala byť rovnaká ako lehota pre uverejnenie odpovede podľa § 11 ods. 5 návrhu.
Navrhujeme vypustiť odseky 2 a 3, ich úprava patrí do Občianskeho zákonníka a Občianskeho súdneho poriadku.

O 

O

O

O 

O
O

O

O

A 

A

A

A

A
A

N

CA

Po úprave § 6

Ustanovenie sa mení v zmysle pripomienky MS SR, mení sa znenie jednotlivých ustanovení v § 4.

Na rozdiel od odpovede, oprava si vyžaduje dôkaz pravdy, pri oprave ide o nepravdivé skutkové tvrdenia.
Ustanovenia § 13 upravené pre uplatnenie práv a nárokov podľa tlačového zákona.

NBS

§ 1 ods. 3 písm. d)

§ 2

§ 3

§ 4 ods. 2
po úprave 
§ 5

§ 4 ods. 3

§ 5 ods. 2
po úprave
§ 6

§ 6 ods. 1 a 2
po úprave 
§ 4
§ 6 ods. 3
po úprave 
§ 4

§ 7 ods. 1

§ 8 ods. 3 písm. i)

§ 8 ods. 6

§ 10
§ 11

§ 12

§ 13 ods. 2 § 13 ods. 7

§ 15

§ 16

čl. V

Navrhnuté ustanovenie § 1 ods. 3 písm. d) a navrhnuté ustanovenie § 2 ods. 1 je potrebné spresniť a precíznejšie navzájom zosúladiť tak, že v ustanovení § 2 ods. 1 sa časť vety za bodkočiarkou nahradí napríklad takto spresneným znením: „za periodickú tlač podľa tohto zákona sa považujú tiež internetové noviny, ktorými je sprístupňovanie informácií alebo obsahov alebo súborov obsahov prostredníctvom internetu, ktoré sa v jednom kalendárnom roku opakovane vykoná pod rovnakým názvom a s rovnakým obsahovým zameraním na jednej internetovej stránke, ako aj internetová stránka, ktorá je elektronickou mutáciou vydávanej periodickej tlače.“.
1.	
Odôvodnenie: Podľa negatívneho vymedzenia predmetu zákona v navrhnutom ustanovení § 1 ods. 3 písm. d) sa pripravovaný zákon nevzťahuje (nebude vzťahovať) na „informácie, obsahy alebo súbory obsahov šírené internetom alebo inou počítačovou sieťou na základe individuálnej požiadavky“. (Mimochodom, vôbec je nejasné, čo všetko je "individuálna požiadavka" a prečo sa v návrhu používa komplikované slovné spojenie "informácie alebo obsahy alebo súbory obsahov", hoci vzhľadom na ústavnú terminológiu v čl. 26 Ústavy SR by bolo optimálne v pripravovanom tlačovom zákone využívať len všeobecne zaužívaný pojem "informácia".)
Z negatívneho vymedzenia predmetu zákona v ustanovení § 1 ods. 3 písm. d) vyplýva (pri použití výkladovej metódy a contrario), že pripravovaný zákon sa má (bude) vzťahovať na informácie, obsahy alebo súbory obsahov šírené internetom alebo inou počítačovou sieťou z iného dôvodu ako na základe individuálnej požiadavky, teda pripravovaný zákon sa má (bude) vzťahovať aj na periodiká šírené iba prostredníctvom internetu, keďže elektronické periodiká šíri vydavateľ cez internet aj bez individuálnej požiadavky. Zároveň však z navrhnutého ustanovenia § 2 ods. 1 pripravovaného tlačového zákona vyplýva, že periodiká šírené iba prostredníctvom internetu sa nebudú považovať za periodickú tlač, keďže z oblasti internetu majú medzi periodickú tlač patriť len elektronické mutácie vydávanej periodickej tlače. 
V tejto súvislosti poukazujeme aj na riziko ústavnej nerovnosti medzi elektronickými mutáciami vydávanej periodickej tlače (voči ktorým si občania a právnické osoby budú môcť uplatňovať právo na opravu a odpoveď aj vtedy, keď elektronická mutácia nebude zhodná s tlačenou mutáciou) a medzi periodikami šírenými iba prostredníctvom internetu (voči ktorým si občania a právnické osoby nebudú môcť uplatňovať právo na opravu a odpoveď). To znamená, že občania a právnické osoby budú z hľadiska svojich práv znevýhodnení vo vzťahu k periodikám šíreným iba prostredníctvom internetu. Podľa navrhnutej úpravy sa taktiež zhorší doterajší rozsah práv občanov a právnických osôb v porovnaní s úpravou v súčasnom tlačovom zákone (zákone č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov), keďže súčasný tlačový zákon v § 3 ods. 2 zakotvuje, že medzi hromadné informačné prostriedky (voči ktorým možno uplatniť právo na opravu) patria „aj zvukové a obrazové záznamy používané na pravidelné informovanie verejnosti o udalostiach, javoch, faktoch a názoroch“, kam podľa doterajšej súdnej judikatúry možno zaradiť taktiež periodiká šírené iba prostredníctvom internetu (teda internetové noviny).

2.	Do ustanovenia § 2 navrhujeme doplniť nový odsek 8, ktorý bude obsahovať definíciu pojmu "novinár“, a to napríklad s takýmto znením nového odseku 8:
„(8) Novinár je fyzická osoba, ktorá sa v rámci výkonu svojho povolania tvorivo podieľa na získavaní, spracovaní alebo tvorbe informácií, ktoré sú vo forme správ, oznamov, komentárov alebo iných žurnalistických prejavov určené na uverejnenie alebo uverejnené v periodickej tlači alebo v inom masmédiu^xx) slúžiacom na informovanie verejnosti.”.
Poznámka pod čiarou k odkazu xx znie:
^xx) Napríklad zákon č. 619/2003 Z. z. o Slovenskom rozhlase v znení neskorších predpisov, zákon č. 16/2004 Z. z. o Slovenskej televízii v znení neskorších predpisov.
Odôvodnenie: Do návrhu pripravovaného zákona (ako vecne príslušného zákona) je potrebné doplniť definíciu pojmu "novinár“ preto, lebo pojem "novinár“ využívajú v závažných ustanoveniach aj iné právne predpisy, napríklad kvôli smerniciam ES/EÚ je pojem novinár používaný v ustanovaniach § 132a ods. 1 písm. c) bode 2 a § 132m ods. 6 zákona č. 566/2001 Z. z. o cenných papieroch a investičných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (zákon o cenných papieroch) v znení neskorších predpisov.

3.	Navrhnuté ustanovenie § 3 navrhujeme označiť ako odsek 1 a zároveň doplniť nový odsek 2 s takýmto znením: „(2) Orgány a organizácie uvedené v odseku 1 môžu poskytnúť vydavateľom periodickej tlače, novinárom alebo iným fyzickým osobám alebo právnickým osobám, ktoré sa podieľajú na získavaní alebo spracovaní informácií určených na uverejnenie alebo uverejnených v periodickej tlači, aj informácie, ktoré nie sú určené na uverejnenie. Takto poskytnuté informácie nesmú byť zverejnené.“.
Odôvodnenie: Ide o obdobné ustanovenie, aké už v súčasnosti obsahuje aj ustanovenie § 13 ods. 3 doterajšieho tlačového zákona, pričom navrhnutým doplnením sa zabezpečí kontinuita právnej úpravy o možnosti poskytnutia neformálnych informácií a o zákaze zverejniť neformálne informácie, ktoré boli masmédiám poskytnuté s tým, že nie sú určené na uverejnenie.

4.	V navrhnutom ustanovení § 4 ods. 2 je potrebné vypustiť slovo „výlučne“, pretože toto slovo je jednak nadbytočné a jednak sa vypustením tohto slova odstráni riziko dvojzmyselnej interpretácie významu tohto slova vzhľadom na kontext navrhnutého ustanovenia § 4 ods. 2. Zrejme má ísť o expresívne zdôraznenie zodpovednosti objednávateľa (čo je zbytočné), ale nedá sa vylúčiť ani skrytý náznak dvojzmyselnej interpretácie o súbežnej existencii výlučnej zodpovednosti objednávateľa a aj akejsi (zákonom presne nevymedzenej) spoločnej zodpovednosti objednávateľa ešte s nejakou inou osobou, čo by bol rozpor s legislatívnymi požiadavkami na presnosť jasnosť a zrozumiteľnosť návrhu právneho predpisu.
5. 	Poznámku pod čiarou k odkazu 5 je potrebné spresniť (rok vydania zákona) takto: „5) Zákon č. 211/2000 Z. z. ... o.“.
6.	Z navrhnutého znenia ustanovenia § 4 ods. 3 v spojení s ustanovením § 3 ods. 1 nie je celkom jasné, či a na základe čoho bude alebo nebude vydavateľ periodickej tlače zodpovedať za obsah zverejnenej informácie, ktorú pre periodickú tlač o svojej činnosti poskytol orgán verejnej moci, rozpočtová organizácia alebo príspevková organizácia zriadená orgánom verejnej moci alebo právnická osoba zriadená zákonom. Preto v záujme jednoznačného eliminovania týchto nejasností je potrebné na koniec ustanovenia § 4 ods. 3 doplniť text podľa jednej z nasledujúcich alternatív: 
ALTERNATÍVA I:
V ustanovení § 4 ods. 3 sa na konci bodka nahradí bodkočiarkou a doplnia tieto slová: „týmto nie je dotknutá zodpovednosť vydavateľa periodickej tlače za obsah informácií, ktoré pre periodickú tlač poskytol orgán verejnej moci, rozpočtová organizácia alebo príspevková organizácia zriadená orgánom verejnej moci alebo právnická osoba zriadená zákonom.“.
ALTERNATÍVA II:
V ustanovení § 4 ods. 3 sa na konci (pred bodku) doplnia sa tieto slová: „ani za obsah informácií, ktoré pre periodickú tlač poskytol orgán verejnej moci, rozpočtová organizácia alebo príspevková organizácia zriadená orgánom verejnej moci alebo právnická osoba zriadená zákonom.“.

7. Znenie § 5 ods. 2 úvodnej vety je potrebné spresniť [jednak vzhľadom na terminológiu „informácie alebo obsahy alebo súbory obsahov“ použitú v ustanovení § 1 ods. 3 písm. d) a jednak vzhľadom na rovnaký začiatok znenia § 5 ods. 2 písmen a) až c)], a to napríklad takto: 
ALTERNATÍVA I:
„(2) Vydavateľ periodickej tlače je povinný zabezpečiť, aby súčasťou periodickej tlače neboli informácie, obsahy alebo súbory obsahov, ktoré
a) propagujú vojnu alebo opisujú kruté....,
b) propagujú užívanie omamných .... alebo opisujú užívanie omamných ....,
c) sú v rozpore s pravidlami volebnej kampane ....“.
ALTERNATÍVA II: „(2) Vydavateľ periodickej tlače je povinný zabezpečiť, aby periodickou tlačou nedochádzalo k 
a) propagácii vojny alebo opisovaniu krutých ....,
b) propagácii užívania omamných .... alebo opisovaniu užívania omamných ....,
c) rozporu s pravidlami volebnej .... (alt.: porušeniu pravidiel volebnej ....) ....“.

9.	8. Začiatok ustanovení § 6 ods. 1 a 2 navrhujeme spresniť (z dôvodov zhodných s druhou pripomienkou) tak, že za slová „Vydavateľ periodickej tlače,“ sa doplnia slová „novinár alebo iná“.
10.	9. Ustanovenie § 6 ods. 3 odporúčame spresniť tak, aby slová „o niektorých formách trestnej súčinnosti“ boli nahradené slovami „o neoznámení trestného činu alebo neprekazení trestného činu“. V kontexte ustanovenia § 6 ods. 3 s ustanoveniami § 6 ods. 1 a 2 totiž celkom zrejme prichádzajú do úvahy len tieto dve formy trestnej súčinnosti.
Zároveň je potrebné spresniť aj poznámku pod čiarou k odkazu 13 tak, že text „§ 337 až 341“ je potrebné nahradiť textom „§ 340 a 341“.
11.	
12.	10. Na koniec ustanovenia § 7 ods. 1 navrhujeme doplniť takúto vetu: 
13.	„Ministerstvo tento zoznam zverejňuje aj na svojej internetovej stránke.“.
Odôvodnenie: Zverejňovanie aj na internetovej stránke príslušnej inštitúcie (príslušného orgánu verejnej moci) je v súčasnosti už štandardným technickým spôsobom zverejňovania (sprístupňovania) verejne prístupných evidencií, registrov a zoznamov. Napríklad zoznamy licencovaných (prípadne registrovaných alebo evidovaných) subjektov finančného trhu alebo devízového trhu sa zo zákona povinne zverejňujú na internetovej stránke Národnej banky Slovenska. Vzhľadom na dosiahnutý štandardný technický spôsob zverejňovania verejne prístupných evidencií, registrov a zoznamov niet racionálneho dôvodu, aby aj zoznam evidovanej periodickej tlače nebol zo zákona povinne zverejňovaný aj na internetovej stránke MK SR.
12.            1
1. Ustanovenie § 8 ods. 3 písm. i) navrhujeme spresniť a doplniť tak, aby na konci § 8 ods. 3 písm. i) bola bodka nahradená bodkočiarkou a aby zároveň boli doplnené tieto slová: „štruktúrou vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače sa na účely tohto zákona rozumie vlastníctvo alebo držba podielov v rozsahu najmenej 5 % na základnom imaní vydavateľa periodickej tlače alebo na hlasovacích právach u vydavateľa periodickej tlače.“.
Odôvodnenie: V pripravovanom zákone by malo byť celkom jednoznačne ustanovené, čo sa rozumie štruktúrou vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače, pretože inak vznikne riziko nejednoznačnej a rôznorodej interpretácie a aplikácie ustanovení o štruktúre vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače. Navrhnuté spresnenie a doplnenie ustanovenia § 8 ods. 3 písm. i) pripravovaného zákona zohľadňuje skúsenosti NBS pri dohľade nad finančným trhom, z ktorých sa javí, že relevantný význam môžu mať, respektíve majú podiely v rozsahu najmenej 5 %.

13.	13. Ustanovenie § 8 ods. 6 navrhujeme spresniť a doplniť tak, aby na konci § 8 ods. 6 bola doplnená takáto veta: „Ak ministerstvo do 30 dní odo dňa doručenia žiadosti o zápis do zoznamu periodickej tlače nevykoná tento zápis ani nevyzve vydavateľa periodickej tlače na doplnenie jeho žiadosti, tak márnym uplynutím tejto lehoty sa požadovaný zápis považuje za vykonaný.“.
Odôvodnenie: Ide o obdobné ustanovenie, aké sa už uplatňuje napríklad podľa § 7 ods. 3 terajšieho tlačového zákona, ale podobne aj v bankovníctve napríklad podľa § 9 ods. 4 zákona o bankách. Pritom navrhnutá lehote je dvojnásobne dlhšia ako navrhovaná lehota na vykonanie požadovaného zápisu do zoznamu periodickej tlače a šesťnásobne dlhšia ako navrhovaná lehota na zaslanie výzvy vydavateľovi periodickej tlače na doplnenie jeho žiadosti o zápis do zoznamu periodickej tlače, čím sa zabezpečuje bezpečná aplikácia navrhnutého doplnenia ustanovenia § 8 ods. 6.
14
15.	Navrhnuté ustanovenie § 10 o práve na opravu a ustanovenie § 11 o práve na odpoveď obsahuje pojmy (pojem "nepravdivé skutkové tvrdenie" a pojem "skutkové tvrdenie"), ktoré sa doteraz vôbec nevyskytujú v právnom poriadku Slovenskej republiky. [Pojmy "nepravdivé skutkové tvrdenie" a "skutkové tvrdenie" neobsahuje žiadny doterajší zákon ani iný právny predpis Slovenskej republiky, ale tieto pojmy zrejme boli mechanicky odkopírované a preložené z pojmu "skutkové tvrzení", ktoré obsahuje český tlačový zákon, teda “zákona č. 46/2000 Sb. z 22. 2. 2000 o právech a povinnostech při vydávání periodického tisku a o změně některých dalších zákonů (tiskový zákon)“]. Vzhľadom na uvedené skutočnosti a na platné legislatívne pravidlá je zásadne nevyhnutné buď v navrhnutom zákone zadefinovať minimálne pojem "skutkové tvrdenie" (alebo aj pojem "nepravdivé skutkové tvrdenie"), prípadne je potrebné pojem "nepravdivé skutkové tvrdenie" a aj pojem "skutkové tvrdenie" nahradiť inými vhodnými a zaužívanými pojmami, najlepšie pojmom "nepravdivá informácia" a pojmom "informácia".
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že pripravovaný tlačový zákon súvisí s právami a slobodami, ktoré garantuje Ústava Slovenskej republiky, a práve preto by pripravovaný tlačový zákon mal dôsledne zohľadňovať a využívať terminológiu zakotvenú v relevantných ustanoveniach Ústavy Slovenskej republiky. Napríklad čl. 19 ods. 3 Ústavy SR zakotvuje, že „každý má právo na ochranu pred neoprávneným zhromažďovaním, zverejňovaním alebo iným zneužívaním údajov o svojej osobe“. Predovšetkým však čl. 26 ods. 2 a 4 Ústavy SR zakotvuje, že „každý má právo (...)slobodne vyhľadávať, prijímať a rozširovať idey a informácie“, pričom „právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom“. Vzhľadom na citované ustanovenia čl. 26 ods. 2 a 4 Ústavy SR by bolo optimálne v pripravovanom tlačovom zákone (aj v ustanoveniach o práve na opravu a odpoveď) využívať všeobecne zaužívaný pojem "informácia" a pojem "nepravdivá informácia". 

16.	

         Pôvodne  

Pôvod            Pôvodne navrhnuté ustanovenia posledných viet v § 10 ods. 3, § 11 ods. 3 a § 12 ods. 3 by mali byť doplnené tak, aby bolo zrejmé, kým má byť žiadosť podpísaná (zrejme má byť podpísaná žiadateľom). 

17.	Navrhnuté ustanovenie § 10 o práve na opravu a ustanovenie § 11 o práve na odpoveď sa z veľkej časti navzájom prelínajú, pričom však zároveň podmienky ich uplatnenia sú do určitej miery rozdielne. Navrhnutá oddelená úprava práva na opravu v ustanovení § 10 a práva na odpoveď v ustanovení § 11 vedie v konečnom dôsledku k eminentnému riziku, že ustanovenia § 10 a § 11 sú (budú) neprehľadné pre značnú časť občanov a zároveň sa v periodickej tlači vytvoria nežiaduce predpoklady, aby sa periodická tlač z formálnych dôvodov úspešne bránila zverejňovaniu práva na opravu alebo práva na odpoveď v prípadoch, ak sa občania mylne budú domáhať práva na opravu z dôvodov ustanovených pre právo na odpoveď (napríklad pri domáhaní sa uverejnenia opravy zverejnených informácií kvôli neoprávnenému zásahu do cti), respektíve ak sa občania budú mylne domáhať práva na odpoveď z dôvodov ustanovených pre právo na opravu (napríklad pri domáhaní sa uverejnenia odpovede z dôvodu opravy zverejnených nepravdivých informácií dotýkajúcich sa súkromia občana – trebárs opravy nepravdivých informácií o kariére občana). Takto sa z formálnych dôvodov môže značnej časti občanov skomplikovať a sťažiť prístup k spravodlivosti (náprave nepravdivých informácií zverejnených v periodickej tlači).
Navyše upozorňujeme, že platný zákon o vysielaní a retransmisii (zákon č. 308/2000 Z. z. v znení neskorších predpisov) vo svojich ustanoveniach zakotvuje len právo na opravu. Pritom v ustanovení § 21 ods. 1 zákona o vysielaní a retransmisii je uzákonená definícia práva na opravu, ktorá je z hľadiska vecnej podstaty analogická ako definícia práva na opravu v ustanovení § 19 ods. 1 doterajšieho tlačového zákona (zákona č. 81/1966 Z. z. v znení neskorších predpisov). Návrh pripravovaného tlačového zákona však v ustanoveniach § 10 a § 11 zavádza nové vymedzenie práva na opravu a aj nové právo na odpoveď, pričom však pripravovaný tlačový zákon neobsahuje novelizáciu ustanovení o práve na opravu podľa § 21 zákona o vysielaní a retransmisii.
Uvedené skutočnosti znamenajú, že pripravovaným tlačovým zákonom sa v masmediálnej oblasti zavádza dvojkoľajná a vecne rozdielna definícia práva na opravu a práva na odpoveď, čím sa zneprehľadňuje právny poriadok Slovenskej republiky a občanom sa skomplikuje a sťaží prístup k spravodlivosti (náprave nepravdivých informácií zverejnených v periodickej tlači alebo v iných masmédiách). Z uvedených dôvodov navrhujeme, aby v pripravovanom tlačovom zákone boli zjednodušené, sprehľadnené a zlúčené do jedného paragrafu (do § 10) pôvodne navrhnuté ustanovenia § 10 o práve na opravu a § 11 o práve na odpoveď. Pritom zlúčené znenie § 10 môže mať nadpis "Právo na opravu a odpoveď " a znenie § 10 ods. 1 a 2 zlúčené z pôvodne navrhnutého znenia § 10 ods. 1 a § 11 ods. 1 by mohlo byť napríklad takéto:
„(1) Fyzická osoba a právnická osoba vrátane orgánu verejnej moci (ďalej len „právnická osoba“) má voči vydavateľovi periodickej tlače právo na bezodplatné uverejnenie opravy a odpovede v periodickej tlači, pričom vydavateľ periodickej tlače je na základe žiadosti povinný bezodplatne uverejniť opravu a odpoveď v periodickej tlači, ak periodická tlač obsahuje 
a) nepravdivú informáciu o fyzickej osobe alebo právnickej osobe alebo o jej činnosti, na základe ktorej možno dotknutú fyzickú osobu alebo právnickú osobu presne určiť, alebo
b) informáciu, ktorá sa negatívne dotýka cti, dôstojnosti, súkromia alebo rodiny fyzickej osoby alebo názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby, na základe ktorej možno dotknutú fyzickú osobu alebo právnickú osobu presne určiť.“ Následne je potrebné primerane zlúčiť a upraviť aj ustanovenia ostatných odsekov z pôvodne navrhnutého znenia § 10 a § 11 pripravovaného tlačového zákona.
Zároveň treba zdôrazniť, že ak sa v pripravovanom tlačovom zákone zmení doterajšie vecné vymedzenie práva na opravu, tak v záujme zamedzenia vzniku dvojkoľajnosti v masmediálnej oblasti (dvojkoľajnej a vecne rozdielnej definície práva na opravu a odpoveď) je zásadne nevyhnutné do pripravovaného tlačového zákona doplniť aj zrkadlovú novelizáciu § 21 ods. 1 zákona o vysielaní a retransmisii (zákona č. 308/2000 Z. z. v znení neskorších predpisov).

16. V § 12 odporúčame znenie odseku 1 spresniť napríklad takto:
„(1) Ak periodická tlač obsahuje informáciu o konaní vedenom proti fyzickej osobe alebo právnickej osobe, ktoré ešte nebolo ukončené právoplatným rozhodnutím, pričom na základe tejto informácie možno fyzickú osobu alebo právnickú osobu presne určiť, tak dotknutá fyzická osoba alebo právnická osoba má voči vydavateľovi periodickej tlače právo na bezodplatné uverejnenie dodatočného oznámenia v periodickej tlači o konečnom výsledku tohto konania podľa právoplatného rozhodnutia. Vydavateľ periodickej tlače je na základe žiadosti povinný bezodplatne uverejniť v periodickej tlači toto dodatočné oznámenie.“.
V § 12 ods. 3 navrhujeme upraviť koniec prvej vety takto: „... označenie konania s uvedením, kde v periodickej tlači sa nachádzala informácia o ňom, pričom zo žiadosti musí byť zrejmý výsledok právoplatne ukončeného konania.“. Primerane odporúčame upraviť aj znenie § 12 odseku 4. Dôvodom je skutočnosť, že v periodickej tlači sa môže nachádzať iba informácia o konaní, ale v periodickej tlači sa nemôže nachádzať konanie (ako to nechtiac naznačovala nepresná pôvodne navrhnutá formulácia dotknutých ustanovení).

20.	V ustanovení § 12 treba text, ktorý nasleduje za odsekom 5 (respektíve za prvou vetou odseku 5), označiť ako odsek 6. Pritom znenie odseku 6 je potrebné rozčleniť do písmen [respektíve označiť ako písmená a) až d)].

21.	17. Pre úplnosť treba uviesť, že ustanovenia § 13 ods. 2 druhej a tretej vety a ustanovenie § 13 ods. 7 pripravovaného tlačového zákona podľa všetkého povedú k duplicitnému priznávaniu nemajetkovej ujmy v peniazoch za ten istý skutok (za tú istú uverejnenú informáciu, respektíve nepravdivú informáciu), a to jednak na základe práva na opravu a odpoveď a práva na dodatočné oznámenie podľa pripravovaného tlačového zákona a súbežne na základe práva na ochranu osobnosti a dobrej povesti podľa ustanovení § 13 ods. 2 a § 19b ods. 2 a 3 Občianskeho zákonníka v spojení s § 13 ods. 7 pripravovaného tlačového zákona. Takéto duplicitné sankcionovanie (duplicitné priznávanie nemajetkovej ujmy v peniazoch) za ten istý skutok (za tú istú uverejnenú informáciu, respektíve nepravdivú informáciu) by mohlo byť problematické z hľadiska ústavnosti. Pritom je však výlučne na zodpovednosti predkladateľa, aby zvážil riziká ústavnej konformnosti alebo ústavnej nekonformnosti v prípade ustanovení § 13 ods. 2 druhej a tretej vety a v spojení s ustanovením § 13 ods. 7 pripravovaného tlačového zákona. 

22.	

Do ustanovenia § 15 je nevyhnutné doplniť osobitný odsek, ktorého obsahom bude vymedzenie prechodného ustanovenia o hromadných informačných prostriedkoch preto, lebo pripravovaným tlačovým zákonom sa zrušuje doterajší tlačový zákon (zrušenia doterajšej definície hromadných informačných prostriedkov bez náhrady), pričom však celý rad existujúcich platných zákonov a iných právnych predpisov Slovenskej republiky využíva pojem "hromadné informačné prostriedky". Preto navrhujeme do ustanovenia § 15 doplniť osobitný odsek 8, ktorý bude mať približne takéto znenie:
„(8) Kde sa v iných všeobecne záväzných právnych predpisoch používa pojem hromadné informačné prostriedky, rozumie sa tým periodická tlač, tlačové agentúry a spravodajské časti a publicistické časti rozhlasovej programovej služby a televíznej programovej služby, ako aj iné masmédiá, ktoré sú šírené slovom, zvukom alebo obrazom prostredníctvom internetu, ďalších elektronických komunikácií alebo iným technickým spôsobom a ktoré sú sústavne alebo periodicky využívané na informovanie verejnosti o udalostiach, javoch, faktoch a názoroch v Slovenskej republike alebo v zahraničí.“.
21.	Znenie § 16 navrhujeme upraviť takto:
„Zrušujú sa:
1.	zákon č. 81/1996 Zb. o periodickej tlači ...,
2.	zákon č. 136/1991 Zb. o rozdelení pôsobnosti ... .“. 
K čl. V - v znení čl. V je potrebné posledný bod novely neuvádzať ako odsek (13), ale treba ho označiť ako bod 2. (arabskou číslicou 2 s bodkou).

O 

O 

O 

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

N

N

N

A

A

N

A

N

N

N

CA

N

N

A

N

N

N

CA

N

A

A

A

Internetová stránka, ktorá je elektronickou mutáciou rozširovanej periodickej tlače, nebude predmetom úpravy, len vydávaná periodická tlač.

V zmysle pripomienok sa pôsobnosť a predmet zákona rozširuje, uvádzaná profesia je zadefinovaná širšie, ako fyzická alebo právnická osoba, ktorá získava informácie pre zverejnenie v periodickej tlači.

V návrhu zákona nie je možné  ustanoviť deklaráciu „orgány môžu poskytnúť...., ktoré nie sú určené na uverejnenie“ – ak sa nemôže uverejniť táto informácia, v zmysle legislatívy, by mala spadať pod utajovanú skutočnosť, ak je to informácia na ochranu osobnosti, platí ochrana osobných údajov, v poslednom rade - ak sa má chrániť osoba, spadá pod ochranu zdroja – návrh zákona ochranu zdroja upravuje. Ak by sa pripomienka akceptovala, problémom by bol dôkaz pravdy o tom, že dané informácie sa nemohli uverejniť. Novinár verejnosť informuje o činnosti orgánov, myslí sa pri legálnom vykonávaní novinárskeho povolania. Môžu byť rôzne interpretácie toho, čo sa uvedeným v socialistickom systéme myslelo.

Ustanovenia § 5 upravené.

Vydavateľ zodpovedá za uverejnené informácie v plnom rozsahu, okrem skutočností vymedzených týmto zákonom. Vo vzťahu k čitateľovi je zdroj irelevantný. Ak sa uverejnia nesprávne údaje, je možné ich opraviť, aj náhrada škody je vymáhateľná.

Ustanovenie  § 4, pôvodne § 6, sú upravené v zmysle akceptácie zásadnej pripomienky MS SR, ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť, ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť, zosúladené s ustanoveniami TZ a  Trestného poriadku.

V návrhu zákona je deklarovaná dostupnosť údajov v evidencii – zozname periodickej tlače pre verejnosť, nie každý občan má prístup na internet.

 

Ustanovenie upravené, podiel majetkovej účasti alebo na hlasovacích právach vo výške 20%.

Zápis do zoznamu predpokladá pridelenie evidenčného čísla, ktoré je povinným údajom,.

Pojem skutkové tvrdenie nebol mechanicky odkopírovaný a preložený z českého tlačového zákona. Ako vyplýva aj z osobitnej časti dôvodovej správy ide o terminológiu Európskeho súdu pre ľudské práva. V osobitnej časti dôvodovej správy uvádza: „Navrhovaná úprava rešpektuje  terminológiu Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý  rozlišuje medzi skutkovými tvrdeniami, teda faktami, ktorých pravdivosť je možné dokázať a hodnotiacimi úsudkami, ktoré nepripúšťajú dôkaz pravdy. Európsky súd pre ľudské práva už v rozsudku Lingens v. Rakúsko z  8. júla 1986 (odsek 46) zdôraznil, že „treba starostlivo rozlišovať fakty a hodnotiace úsudky. Hoci pravdivosť faktov možno dokázať, hodnotiace úsudky nepripúšťajú dôkaz ich správnosti... Pokiaľ ide o hodnotiace úsudky, je... táto požiadavka  nerealizovateľná a sama osebe útočí na slobodu názoru, ktorá je základným prvkom práva zaručeného článkom 10 Dohovoru.“  
Pojem skutkové tvrdenie, ktorý používa judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva, používa aj slovenská aj česká súdna prax, ako aj odborná verejnosť. Používa sa pri aplikácii § 11 a § 19b Občianskeho zákonníka, teda pri právnej úprave ochrany osobnosti a názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby, pričom táto právna úprava je rovnaká v  Českej republike aj v Slovenskej republike. Vzhľadom na vyššie uvedené nie je potrebné, ale ani vhodné skutkové tvrdenie definovať. Ani český zákon č. 46/2000 Sb. v znení neskorších predpisov pojem skutkové tvrdenie nedefinuje.  

Záleží od konkrétnej situácie, či sa napr. dotknutá osoba, o ktorej bolo uverejnené nepravdivé skutkové tvrdenie dotýkajúce sa jej cti, rozhodne na toto nepravdivé skutkové tvrdenie reagovať len žiadosťou o uverejnenie opravy, napr. vtedy ak osobe bude stačiť faktická oprava nepravdivých skutkových tvrdení, alebo žiadosťou o uverejnenie odpovede, ak bude považovať za potrebné prezentovať  vlastné stanovisko k nepravdivému skutkovému tvrdeniu. To záleží aj od kontextu, v ktorom je skutkové tvrdenie uvedené, ako aj od toho, či je zo skutkového tvrdenia vyvodený v texte hodnotiaci úsudok. Navrhovaná právna úprava teda práve naopak dáva dotknutému subjektu v niektorých prípadoch možnosť výberu. V pripomienke uvádzané prípady nie sú správne. Právo na opravu plní iný účel ako právo na odpoveď. Preto tieto dva inštitúty nie je vhodné zlúčiť do jedného. Oprava je totiž vždy opravou vydavateľa a jej účelom je zabezpečiť, aby sa verejnosti čo najrýchlejšie dostala informácia o tom, že určité skutkové tvrdenie je nepravdivé a aká je pravda. Odpoveď je vždy odpoveďou dotknutej fyzickej alebo   právnickej osoby, teda nie vydavateľa  a jej účelom je vytvoriť rovnosť podmienok medzi periodickou tlačou a týmito subjektmi, a umožniť im, aby  prezentovali v periodickej tlači svoje stanovisko k skutkovému tvrdeniu, ktoré sa dotýka ich cti, dôstojnosti, dobrej povesti a pod.

Charakter vysielania - forma a spôsob vyjadrovania ako aj samotné spracovanie informácie s použitím obrazu, forma správ, publicistiky a spravodajských príspevkov, je úplne odlišná od formy a úrovne spracovania informácie v texte v periodickej tlači, nie je nutná „zrkadlová novelizácia“ zákona  č. 308/2000 Z.z. o vysielaní a retransmisii, a vo svojej podstate zrkadlovo ani nie je možná.
Z  § 12 ods. 1, a to konkrétne zo slov „o konaní vedenom proti...“ je zrejmé, že ide o prebiehajúce konanie, teda  o konanie, ktoré ešte nebolo ukončené.

Súčasťou žiadosti musí byť dôkaz o právoplatnom skončení konania ukončení 

Odsek je tak upravený, aj odsek 6.

Podľa § 13 ods.2 navrhovaného zákona sa primeranou peňažnou náhradou budú reparovať následky porušenia tlačového zákona, teda neuverejnenia opravy, odpovede alebo dodatočného oznámenia, čomu však vydavateľ môže ľahko zabrániť tým, že opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie uverejní, ak žiadateľ o ich uverejnenie dodrží podmienky stanovené zákonom. Podľa § 13 ods. 3 OZ sa budú zase reparovať následky porušenia osobnostných práv, teda následky neoprávneného zásahu do práva na ochranu osobnosti podľa Občianskeho zákonníka. V oboch prípadoch bude pritom súd určovať výšku náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch s prihliadnutím na závažnosť vzniknutej ujmy a na okolnosti, za ktorých k porušeniu práva došlo. Na tieto dve kritériá, ktoré umožňujú zohľadniť rôzne situácie, bude súd prihliadať ex offo. 
Porušením navrhovaného tlačového zákona ešte nemusí dôjsť k neoprávnenému zásahu do práva na ochranu osobnosti a naopak, neporušením tlačového zákona môže dôjsť k zásahu do ochrany osobnosti.
Napr. ak vydavateľ neuverejní opravu nepravdivého skutkového tvrdenia, poruší tým síce navrhovaný tlačový zákon, ale k zásahu do práva na ochranu osobnosti dôjsť nemusí, pretože nie každé nepravdivé skutkové tvrdenie o fyzickej osobe je automaticky neoprávneným zásahom do práva na ochranu osobnosti.
K neoprávnenému zásahu do práva na ochranu osobnosti uverejnením nepravdivej informácie dochádza len vtedy, ak medzi zásahom a porušením osobnostnej sféry existuje príčinná súvislosť a ak tento zásah presiahol určitú prípustnú intenzitu v takej miere, ktorú už v demokratickej spoločnosti nie je možné tolerovať.

NBÚ

§ 3

§ 5
po úprave
§ 6

§ 6 ods. 1
po úprave
§ 4

§ 14

Žiadame, aby text § 3 znel:
„Orgány verejnej moci, nimi zriadené rozpočtové a príspevkové organizácie, vrátane orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov, ako aj právnické osoby zriadené zákonom sú povinné na základe rovnosti poskytovať informácie o svojej činnosti pre pravdivé, včasné a všestranné informovanie verejnosti, ak tomu nebránia dôvody ustanovené osobitným predpisom;^5) takýmto informovaním nesmie dôjsť k ohrozeniu výkonu pôsobnosti a ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.“
Odôvodnenie: Ide o zákonné obmedzenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať informácie, ak by takéto informovanie smerovalo k ohrozeniu výkonu pôsobnosti týchto orgánov alebo k ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.                        Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

Žiadame doplniť do § 5 ods. 2 nové písmeno d), ktoré znie:
„d) utajované skutočnosti.^13)“.
Poznámka pod čiarou k odkazu 13 znie:
„^13) § 2 písm. a) zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“
Doterajšie odkazy na poznámky pod čiarou a poznámky pod čiarou sa primerane prečíslujú.
Odôvodnenie: Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy SR slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Ústava SR týmto dáva ústavnú možnosť zákonodarcovi zákonom prelomiť inštitút slobody prejavu a inštitút práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorých zverejnenie by, vzhľadom na ich citlivosť, poškodilo štátne záujmy. Považujeme preto za nevyhnutné, aby zákonná úprava ustanovila zákaz zverejňovania a šírenia informácií, ktoré obsahujú utajované skutočnosti. Takýto zákaz v návrhu zákona absentuje aj napriek skutočnosti, že je zakotvený v existujúcej právnej úprave (§ 18 zákona č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov), takisto absentuje náležité odôvodnenie, prečo sa táto z hľadiska ochrany utajovaných skutočností dôležitá povinnosť z právneho poriadku navrhuje vypustiť.
Doplnenie znenia návrhu zákona je v súlade s čl. 26 Ústavy SR a v súlade s medzinárodným právom, najmä s čl. 19 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach z roku 1966 a čl. 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach. V zmysle čl. 10 bod 2. Európskeho dohovoru o ľudských právach môže výkon týchto práv podliehať určitým obmedzeniam alebo sankciám, ktoré ustanoví zákon a ktoré sú zároveň nevyhnutné z dôvodu národnej bezpečnosti, predchádzania zločinnosti alebo zabránenia uniku dôverných informácií.                      Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

1. V § 6 ods. 1 žiadame na konci vety nahradiť bodku čiarkou a doplniť text, ktorý znie: „ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“.

2. V § 6 ods. 2 žiadame na konci vety nahradiť bodku čiarkou a doplniť text, ktorý znie:„ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“
Odôvodnenie: Ide o legislatívno-technickú úpravu v súvislosti s vložením nového odseku 3.
3. Žiadame v § 6 za odsek 2 vložiť nový odsek 3, ktorý znie: 
„(3) Vydavateľ periodickej tlače, fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá sa podieľa na získavaní alebo spracovaní informácií pre uverejnenie alebo uverejnených v periodickej tlači je povinná súdu alebo inému orgánu verejnej moci poskytnúť informáciu o zdroji informácie ako aj jej obsahu a predložiť alebo vydať vec, z ktorej by mohol byť zistený zdroj informácie ako aj jej obsah, ak je dôvodné podozrenie, že poskytnutím alebo zverejnením informácie došlo k spáchaniu trestného činu alebo ide o informáciu týkajúcu sa ohrozenia ústavného zriadenia, vnútorného poriadku, bezpečnosti štátu alebo ochrany utajovaných skutočností.“.
Doterajší odsek 3 sa označuje ako odsek 4.
Odôvodnenie: V predmetnom ustanovení navrhovateľ postavil inštitút redakčného tajomstva na úroveň spovedného tajomstva. Je neprijateľné, aby jeden všeobecne záväzný právny predpis bránil dosiahnutiu účelu sledovaného iným všeobecne záväzným právnym predpisom, napr. Trestným zákonom alebo zákonom o ochrane utajovaných skutočností. Je preto nevyhnutné, aby inštitút redakčného tajomstva bol obmedzený. Navrhovanou zmenou sa tento inštitút obmedzí na také poskytnutie informácií, ktoré nebude napĺňať znaky skutkovej podstaty niektorého z trestných činov alebo priestupkov. Navrhovanou zmenou sa dosiahne možnosť vydavateľa a šéfredaktora plniť povinnosti podľa Trestného poriadku a zákona o priestupkoch a zároveň sa dosiahne vyvodenie trestno-právnej zodpovednosti za protiprávne konanie. Pramene medzinárodného práva verejného takýto inštitút nepredvídajú. V jednotlivých prameňoch medzinárodného práva verejného je zakotvené právo na slobodu prejavu. Toto právo v sebe zahŕňa slobodu vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie alebo myšlienky každého druhu. Medzinárodné právo však zároveň dáva štátu možnosť, aby toto právo za určitých podmienok obmedzil zákonom. Medzi tieto podmienky sú zaradené okrem iných aj ochrana národnej bezpečnosti, ochrana verejného poriadku, predchádzanie zločinnosti a zabránenie úniku dôverných informácií. 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

1. Žiadame, aby v § 14 ods. 1 písmeno d) znelo:
„d) do 1 000 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. a) až c),“.
Odôvodnenie: Ide o legislatívno-technickú úpravu.
2. Žiadame doplniť do § 14 ods. 1 nové písmeno e), ktoré znie:
„e) od 500 000 Sk do 1 500 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. d).“
Odôvodnenie: Ide o ustanovenie nového pásma, v medziach ktorého je možné uložiť vydavateľovi pokutu a ktoré je adekvátna závažnosti porušenia povinnosti ustanovenej v § 5 ods. 2 písm. d).
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

3. Žiadame do § 14 doplniť nový odsek 2, ktorý znie:
„(2) Pri opakovanom porušení povinnosti podľa § 5 ods. 2 písm. d) možno uložiť pokutu až do výšky dvojnásobku hornej hranice pokuty ustanovenej v odseku 2 písm. e).“  Doterajšie odseky 2 až 4 sa označujú ako odseky 3 až 5.
Odôvodnenie: Ide o sankčné opatrenie vedúce vydavateľa k dôslednému dodržiavaniu povinnosti ustanovenej v § 5 ods. 2 písm. d).
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

ČA

ČA

N

N

N

N

N

V zmysle záverov z rozporového konania bol ustanovený v odseku 2 zákaz získavania utajovaných skutočností pre zverejnenie v periodickej tlači s odkazom na príslušné osobitné predpisy.  
Rozpor bol odstránený.

V zmysle záverov z rozporového konania bol doplnený § 3 ods. 2, ktorý  ustanovuje zákaz získavať utajované skutočnosti  na účely zverejňovania. Nie je systematické, aby sa povinnosti, ktoré všeobecne upravuje iný predpis, osobitne upravovali iba pre vydavateľov periodickej tlače.  Osobitné povinnosti by sa ukladali len vydavateľom periodickej tlače, pričom napr. vysielatelia by uvedenú povinnosť nemali.  Podľa § 77 - § 80 zákona č. 215/2004 Z. z. dohľad vykonáva a sankcie za porušovanie zákona o utajovaných skutočnostiach ukladá NBÚ. Išlo by o nepriamu novelu tohto osobitného predpisu. 
Rozpor bol odstránený.

Rozpor k § 4 (pôvodne § 6) nebol odstránený.
Pripomienka nie je akceptovaná, ustanovenia sú upravené v zmysle akceptácie zásadnej pripomienky MS SR: ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť , nie ako právo, podľa § 129 ods. 3 Trestného poriadku aj osoba, ktorá má povinnosť mlčanlivosti, je povinná podať svedeckú výpoveď týkajúcu sa trestného činu, ktorý má svedok povinnosť prekaziť podľa Trestného zákona. Ide o trestný čin, pri ktorom Trestný zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej desať rokov alebo niektorý z trestných činov korupcie uvedených v treťom diele ôsmej hlavy osobitnej časti Trestného zákona.

 
Rozpor k § 14 nebol odstránený.
Je zrejmé, že pokutu je možné udeliť za všetky povinnosti uvedené § 6, pôvodne § 5. Úprava je legislatívno-technicky dostačujúca.
Pripomienka na doplnenie § 6, pôvodne § 5,  a to nového znenia pod písm. d)  nebola akceptovaná, preto pripomienku viažucu sa na tento návrh   taktiež nie je možné akceptovať.
Návrh doplnenia písm. d) v § 6, pôvodne § 5,  nebol akceptovaný, preto pripomienku viažucu sa na tento návrh taktiež nie je možné akceptovať. Nie je nutné dvojnásobnú sankciu ustanoviť ako preventívny prostriedok, pokuta vo výške 1 milión Sk sa naopak znižuje, stanovenie duplicitnej výšky pri opätovnom porušení by mohlo byť  pre periodickú tlač likvidačné.

SIS

SSN

K  § 3

§ 5 ods. 2
po úprave 
§ 6

§ 6
po úprave 
§ 4

§ 14 

§ 6 ods. po úprave § 4

§ 6 ods. 2
po úprave § 4

§ 10 ods. 2

§ 11 ods. 2

§ 12 ods. 2

§ 14 ods. 1 písm. d)

§ 2 

      § 3

§ 4
po úprave 
§ 5

§ 5 ods. 2
po úprave
§ 6

§ 8 ods. 3

§ 9 ods. 1 

§ 9 ods. 2

§ 10 a § 11

§ 13

Text § 3 znie:
„Orgány verejnej moci, nimi zriadené rozpočtové a príspevkové organizácie, vrátane orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov, ako aj právnické osoby zriadené zákonom sú povinné na základe rovnosti poskytovať informácie o svojej činnosti pre pravdivé, včasné a všestranné informovanie verejnosti, ak tomu nebránia dôvody ustanovené osobitným predpisom^5); takýmto informovaním nesmie dôjsť k ohrozeniu výkonu pôsobnosti a ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.“
O d ô v o d n e n i e :	Ide o zákonné obmedzenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať informácie, a to v prípadoch, kedy by takéto informovanie smerovalo k ohrozeniu výkonu pôsobnosti týchto orgánov alebo k ohrozeniu plnenia konkrétnych úloh týchto orgánov.
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú!

V § 5 ods. 2 sa za písmeno c) vkladajú nové písmená d) až f), ktoré znejú:
„d) obsahy, ktoré podporujú alebo propagujú skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd,
 e) utajované skutočnosti,^12a)
 f)  údaje o hnuteľnom majetku a nehnuteľnom majetku vo vlastníctve 
      Slovenskej republiky v správe štátneho orgánu, ktorý v rozsahu 
      ustanovenom osobitnými predpismi plní úlohy na úseku ochrany  
      ústavného zriadenia, vnútorného poriadku, bezpečnosti štátu 
      alebo obrany štátu, a ktorého správa má zostať utajená,
  g) osobné údaje,^12b) podobizeň a pobyt osoby v služobnom pomere podľa osobitného zákona^12c), ktorý má zostať utajený; to sa vzťahuje aj na jeho blízke osoby, ak je to potrebné na účinnú ochranu takejto osoby, osobné údaje, ^12b) podobizeň a pobyt osoby, ktorej totožnosť má    zostať utajená.^12d)“.

Poznámky pod čiarou k odkazu 12a) až 12d) znejú:
„12a) § 2 písm. a) zákona č. 215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočnosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
12b) § 3 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v znení neskorších predpisov.
12c) Zákon č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície v znení neskorších predpisov, zákon č. 346/2005 Z. z. o štátnej službe profesionálnych vojakov ozbrojených síl Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
12d) Napríklad zákon č. 256/1998 Z. z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 117 a § 136 Trestného poriadku, § 162 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku, § 11 ods. 4 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov, § 11 ods. 4 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov.“
O d ô v o d n e n i e : Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. d) považujeme za nevyhnutne potrebné z dôvodu zabránenia verejnej propagácie a podpory skupín potláčajúcich ľudské práva a slobody. Uverejnenie obsahov podporujúcich alebo propagujúcich skupiny smerujúce k potláčaniu základných práv a slobôd by nesporne mohlo viesť k nárastu počtu členov a sympatizantov uvedených skupín, ktorých nebezpečenstvo je aj z dôvodu brutálneho spôsobu ich konania veľmi vysoké.
	Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy SR slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Ústava týmto dáva ústavnú možnosť zákonodarcovi zákonom prelomiť inštitút slobody prejavu a inštitút práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorých zverejnenie by, vzhľadom na ich citlivosť, poškodilo štátne záujmy. Považujeme preto za nevyhnutné, aby zákonná úprava ustanovila zákaz zverejňovania a šírenia informácií, ktoré obsahujú utajované skutočnosti. Takýto zákaz v návrhu zákona absentuje. Navrhované znenie odseku 6 je v súlade s čl. 26 Ústavy SR a v súlade s medzinárodným právom, najmä s čl. 19 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach z roku 1966 a čl. 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach. V zmysle čl. 10 bod 2. Európskeho dohovoru o ľudských právach môže výkon týchto práv podliehať určitým obmedzeniam alebo sankciám, ktoré ustanoví zákon a ktoré sú zároveň nevyhnutné z dôvodu národnej bezpečnosti, predchádzania zločinnosti alebo zabránenia uniku dôverných informácií.
	Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. f) považujeme za nevyhnutné, nakoľko hnuteľný majetok a nehnuteľný majetok vo vlastníctve Slovenskej republiky v správe Slovenskej informačnej služby slúži na zabezpečenie plnenia úloh vyplývajúcich pre Slovenskú informačnú službu z § 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. o Slovenskej informačnej službe v znení neskorších predpisov. Zverejnením nehnuteľného majetku nesporne dôjde k vyzradeniu utajovanej skutočnosti, nakoľko dislokácia útvarov, pracovísk a objektov Slovenskej informačnej služby je v zmysle zoznamu utajovaných skutočností Slovenskej informačnej služby utajovanou skutočnosť stupňa utajenia vyhradené a dôverné. Zverejnením hnuteľného majetku (napr. dopravných prostriedkov) Slovenskej informačnej služby nesporne môže dôjsť k dekonšpirácii príslušníkov Slovenskej informačnej služby a k ohrozeniu jedného zo základných princípov fungovania spravodajských služieb.
	Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. g) sa navrhuje v súvislosti s nevyhnutnosťou potreby utajovať osobné údaje, podobizeň a pobyt príslušníkov a zamestnancov Slovenskej informačnej služby, ako aj ich blízkych osôb, ak je to potrebné na účinnú ochranu týchto osôb. Zverejnenie osobných údajov, podobizne a pobytu príslušníkov resp. zamestnancov Slovenskej informačnej služby, prípadne ich blízkych osôb dôjde k vyzradeniu príslušnosti uvedených osôb k Slovenskej informačnej službe, v dôsledku čoho nebudú môcť tieto osoby naďalej vykonávať prácu v spravodajskom prostredí. Oveľa závažnejším dôsledkom vyzradenia príslušnosti týchto osôb k Slovenskej informačnej službe, je dôsledok spočívajúci v riziku ohrozenia ich života alebo zdravia, ako aj života alebo zdravia ich blízkych osôb.
	Uloženie povinnosti ustanovenej v písm. h) považujeme za nevyhnutné, nakoľko súčasná právna úprava ako aj navrhovaná právna úprava nereflektuje medzičasom prijaté zmeny právneho poriadku Slovenskej republiky, ako napríklad prijatie zákona č. 256/1998 Z. z. o ochrane svedka a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Zverejnenie osobných údajov, podobizne a pobytu osôb, ktorých totožnosť má byť utajená nepochybne dôjde k podstatnému zvýšeniu rizika ohrozenia života alebo zdravia týchto osôb alebo im blízkych osôb. 	
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú!

V § 6 sa za odsek 2 vkladá nový odsek 3, ktorý znie: 
„Vydavateľ periodickej tlače, fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá sa podieľa na získavaní alebo spracovaní informácií pre uverejnenie alebo uverejnených v periodickej tlači je povinná súdu alebo inému orgánu verejnej moci poskytnúť informáciu o zdroji informácie ako aj jej obsahu a predložiť alebo vydať vec, z ktorej by mohol byť zistený zdroj informácie ako aj jej obsah, ak je dôvodné podozrenie, že poskytnutím alebo zverejnením informácie došlo k spáchaniu trestného činu alebo ide o informáciu týkajúcu sa ohrozenia ústavného zriadenia, vnútorného poriadku alebo bezpečnosti štátu.“. Doterajší odsek 3 sa označuje ako odsek 4.

O d ô v o d n e n i e :	V predmetnom ustanovení navrhovateľ postavil inštitút redakčného tajomstva na úroveň spovedného tajomstva. Je neprijateľné, aby jeden všeobecne záväzný právny predpis bránil dosiahnutiu účelu sledovaného iným všeobecne záväzným právnym predpisom, napr. Trestným zákonom. Je preto nevyhnutné, aby inštitút redakčného tajomstva bol obmedzený. Navrhovanou zmenou sa tento inštitút obmedzí na také poskytnutie informácií, ktoré nebude napĺňať znaky skutkovej podstaty niektorého z trestných činov alebo priestupkov. Navrhovanou zmenou sa dosiahne možnosť vydavateľa a šéfredaktora plniť povinnosti podľa Trestného poriadku a zákona o priestupkoch a zároveň sa dosiahne vyvodenie trestnoprávnej zodpovednosti za protiprávne konanie. Pramene medzinárodného práva verejného takýto inštitút nepredvídajú. V jednotlivých prameňoch medzinárodného práva verejného je zakotvené právo na slobodu prejavu. Toto právo v sebe zahŕňa slobodu vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie alebo myšlienky každého druhu. Medzinárodné právo však zároveň dáva štátu možnosť, aby toto právo za určitých podmienok obmedzil zákonom. Medzi tieto podmienky sú zaradené okrem iných aj ochrana národnej bezpečnosti, ochrana verejného poriadku, predchádzanie zločinnosti a zabránenie úniku dôverných informácií. Na druhej strane, Európsky súd pre ľudské práva v právnej veci Goodwin v. Spojené kráľovstvo svoje rozhodnutie odôvodnil aj tým, že ochrana novinárskych zdrojov je jedna zo základných podmienok slobody tlače. Medzinárodné právo verejné takto dáva priestor, aby zákon obmedzil možnosť domáhať sa práva slobody prejavu a teda aj práva ochrany zdroja, pri výkone ktorého došlo k spáchaniu trestného činu.
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú.

§ 14 ods. 1 sa dopĺňa novým písmenom e), ktoré znie:
„e) od 500 000 Sk do 1 500 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h).“
O d ô v o d n e n i e :	Ide o ustanovenie nového pásma, v medziach ktorého je možné uložiť vydavateľovi pokutu a ktoré je adekvátne závažnosti porušenia povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. e) až h).
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú.
§ 14 sa dopĺňa novým odsekom 2, ktorý znie:
„(2) Pri opätovnom porušení povinnosti podľa § 5 ods. 2 písm. e) až h) možno uložiť pokutu až do výšky dvojnásobku sumy uvedenej v § 14 ods. 1 písm. e).“ Doterajšie odseky 2 až 4 sa označujú ako odseky 3 až 5.
O d ô v o d n e n i e :	Ide o sankčné opatrenie vedúce vydavateľa k dôslednému dodržiavaniu povinností ustanovených v § 5 ods. 2 písm. d) a e).
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú

V § 6 ods. 1 sa na konci vety bodka nahrádza čiarkou a dopĺňa text, ktorý znie:
„ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“
O d ô v o d n e n i e :	Ide o legislatívno-technickú zmenu v súvislosti s vložením nového odseku 3.
V § 6 ods. 2 sa na konci vety bodka nahrádza čiarkou a dopĺňa text, ktorý znie:
„ak tento zákon ďalej neustanovuje inak.“
O d ô v o d n e n i e :	Ide o legislatívno-technickú zmenu v súvislosti s vložením nového odseku 3.
V § 10 ods. 2 sa slovo „doručiť“ nahrádza slovom „zaslať“.
O d ô v o d n e n i e :	Uvedená zmena predstavuje posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu, nakoľko ide o presnejšie stanovenie lehoty na uplatnenie práva na opravu, a to 30 dní odo dňa vydania periodickej tlače. Zaslaním žiadosti o opravu aj v posledný deň tejto lehoty má subjekt oprávnený na podanie žiadosti o opravu právnu istotu, že dôjde k uplatneniu jeho práva. Pôvodná formulácia právnu istotu tomuto subjektu nedávala, nakoľko žiadosť o opravu odoslaná aj niekoľko dní pred uplynutím 30 dňovej lehoty, nemusela byť subjektom vykonávajúcim prepravu poštových zásielok doručená vydavateľovi v ustanovenej lehote. 

V § 11 ods. 2 sa slovo „doručiť“ nahrádza slovom „zaslať“.
O d ô v o d n e n i e :  Detto ako pri bode 4.

V § 12 ods. 2 sa slovo „doručiť“ nahrádza slovom „zaslať“.
O d ô v o d n e n i e :  Detto ako pri bode 4. 

V § 14 ods. 1 písm. d) znie:
„d) do 1 000 000 Sk za porušenie povinností podľa § 5 ods. 2 písm. a) až d),“.
O d ô v o d n e n i e :  Ide o legislatívno–technickú úpravu.

ods. 2: Uznávame, že problematika právnej úpravy v oblasti internetu je zložitou legislatívnou otázkou, ale v zákone chýba stanovenie jeho pôsobnosti aj na internetové noviny. Pri vynechaní tejto oblasti pôsobenia médií by vznikla nerovnosť pred zákonom, keďže elektronická verzia printového vydania periodickej tlače by podliehala režimu tlačového zákona, kým elektronické vydávanie informácií so všetkými typickými charakteristikami tlače (len na inom nosiči)  by práva a povinnosti podľa tohto zákona nemali. 
      Odporúčame preto na záver druhej vety doplniť text: „... a internetová stránka, ktorá spĺňa pojem periodickej tlače podľa tohto zákona.“ 
V nadväznosti na to navrhujeme upraviť aj ust. § 2 ods. 4 nasledovne:
 „(4)   Verejným šírením periodickej tlače je rozširovanie vydania periodickej tlače bez ohľadu na použitý nosič, ako aj sprístupňovanie elektronických stránok periodickej tlače verejnosti prostredníctvom internetu.“
Navrhujeme vložiť nové ust. označené ako ods. 8 , ods. 9 a ods. 10 nasledovného znenia:
„(8) Novinárskou činnosťou je tvorivá činnosť pri zhromažďovaní, výbere a spracovávaní informácií, výsledkom ktorej sú spravodajské a publicistické novinárske prejavy v objektívne vnímateľnej podobe , ako aj novinárske celky (jednotlivé vydania novín, časopisov), ktoré vznikajú cieľavedomým tvorivým výberom a usporiadaním novinárskych i nenovinárskych prejavov do konzistentného celku. ^)
 „(9) Cenzúrou je akékoľvek porušenie slobody prejavu a práva vyhľadávať, získavať a šíriť informácie a názory prostredníctvom masových médií bez ohľadu na hranice. Akékoľvek obmedzenia práv na slobodu prejavu a informácií musia byť v súlade so zákonom a také, aké sú potrebné v demokratickej spoločnosti v rámci medzí stanovených medzinárodnými konvenciami o ľudských právach,^)

„(10) Tirážou je osobitná časť každého vydania periodickej tlače, v ktorej je  zverejnené oznámenie vydavateľa o povinných údajoch podľa  tohto zákona, ako aj o ďalších informáciách a údajoch vydavateľa o jednotlivom vydaní periodickej tlače. ^)

Na Navrhnuté znenie označiť ako ods. 1 a vložiť nové ust. označené ako ods. 2. „(2) Verejná inštitúcia alebo jej predstaviteľ môže novinárovi pre jeho vlastnú informovanosť poskytnúť aj informácie, ktoré nie sú určené na zverejnenie; tieto informácie novinár nesmie zverejniť ani inak šíriť.“

ods. 2: Zastávame názor, že ustanovenie o inzercii a reklame by malo stanoviť zodpovednosť objednávateľa za inzerciu nielen vo veci pravdivosti a porovnávacej reklamy, ale aj v ostatných prípadoch. Pri zverejnení inzercie alebo reklamy napr. na poistenie nehnuteľnosti, vydavateľ nemá vedomosť o tom, či objednávateľ reklamy mal súhlas vlastníka nehnuteľnosti alebo aj fyzickej osoby, ktorá je tam zobrazená. V prípade sporu by vydavateľ niesol zodpovednosť aj za takúto inzerciu, a to za porušenie osobnostných práv dotknutej osoby. Navrhujeme preto zodpovednosť za uverejnenú inzerciu resp. reklamu stanoviť na jej objednávateľa. Vydavateľ by niesol zodpovednosť iba za porušenie napr. trestného zákona a pod.
 ods.3: Navrhujeme na záver vety doplniť: „... ani za obsah informácií poskytnutých podľa ust. § 3 zákona. Rovnako vydavateľ nezodpovedá za informácie publikované vo vydaní periodickej tlače, ak uvedie hodnoverný zdroj informácií; potom za informáciu zodpovedá ten, kto informoval.“ 
(Pozn.: Či bol použitý hodnoverný zdroj, by v prípade sporu rozhodoval súd).

Ak sme v úvode konštatovali, že SSN víta stručnú podobu tlačového zákona, toto ustanovenie je v rozpore s danou koncepciou, lebo jeho obsah upravuje trestný zákon. Odporúčame ho preto vypustiť z návrhu tlačového zákona, keďže je už upravené inou právnou normou.

 Zastávame názor, že MK SR by pri evidencii periodickej tlače malo podľa zákona vyžadovať iba tie údaje, ktoré sú potrebné pre účely evidencie. Takýmto údajom zrejme nie je podtitul, ďalej ani obsahové zameranie (v tomto prípade pôjde zrejme iba o zameranie – predtým to bola tzv. typológia tlače napr. detská, mládežnícka tlač, tlač pre ženy, odborná alebo vedecká tlač a pod., ale nie obsahové zameranie), ďalej prílohy, formát a predpokladaný rozsah (tie sa operatívne podľa potrieb vydavateľa, či vplyvom trhu menia). 
   
Na druhej strane odporúčame u názvu doplniť resp. upraviť znenie písm. a) nasledovne: „a) názov periodickej tlače, ktorý nie je identický s už evidovaným názvom periodickej tlače,“.
   
   Ustanovenie pod písm. i) je nezrozumiteľné (nie je jasný význam, obsah textu: štruktúra vlastníckych vzťahov), u akciovej spoločnosti aj nevykonateľné (niekoľko tisíc drobných akcionárov), nedáva ani prehľad o krížovom vlastníctve iných druhov médií a pod. (Poukazujeme napr. na rezolúciu č. 834 (1978) o nebezpečenstvách ohrozujúcich slobodu tlače, ktorá výslovne vyzýva jednotlivé štáty na základe zákona požadovať zverejňovanie vlastníctva masových médií).
      Odporúčame preto v tomto ustanovení stanoviť  oznamovaciu povinnosť podľa znenia, ktoré navrhujeme v § 9 ods. 2 zákona.
       Povinné údaje by nemuseli byť uvedené v prílohe, keďže podľa súčasnej praxe sa za prílohu považujú, a aj tak označujú, ucelené špecializované tematické časti vydania periodickej tlače, ktoré nemajú vlastnú tiráž.
písm. a): Platí tu rovnaká pripomienka k podtitulu (§ 8 ods.1 písm. a), ktorý nie je povinným údajom,
písm. g): Namiesto „deň vydania“ uviesť „dátum vydania“ a doplniť: ročník.
Odporúčame pôvodné znenie nahradiť nasledovným textom:
 „(2) Vydavateľ periodickej tlače je povinný v prvom čísle periodickej tlače vydanej v kalendárnom roku uverejniť oznámenie o štruktúre vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače v oblasti médií podľa stavu k 31. decembru predchádzajúceho kalendárneho roku, a to:
  a) vlastníka alebo spoluvlastníkov titulu periodickej tlače; ak ide o fyzické osoby meno a priezvisko,  ak ide o právnickú osobu obchodné meno a sídlo, ak ich podiel ako spoločníkov, akcionárov alebo členov prekračuje výšku  20 % celkového základného imania vydavateľa,   
  b) vlastníctvo alebo majetkový podiel vydavateľa alebo osôb uvedených v ustanovení písm. a) v iných masových médiách a jeho výšku vyjadrenú v percentách, ak prekračuje výšku 20 % celkového základného  imania takéhoto média.
Slovenský syndikát novinárov zastáva názor, že by sa mal prijať model jedného inštitútu nazvaného „právo na odpoveď“, ktorý by v sebe obsahoval právo na opravu a právo na odpoveď. Podobne je to upravené v tlačovom zákone platnom v ČR. V  dokumentoch Európskeho spoločenstva a Európskej únie sa používa spravidla inštitút práva na odpoveď, ktorý zodpovedá v podstate obsahu práva na opravu a práva na odpoveď (podporne možno uviesť Rezolúciu č. 2 Sloboda novinárov a ľudské práva, prijatú na 4. európskej konferencii ministrov Rady Európy 7. - 8. 12. 1994 v Prahe. Formulácie práva na opravu dbajú o to, aby bolo "dostupné každému jednotlivcovi bez zbytočného obmedzenia a veľkých nákladov" z Rezolúcie /74/ 26 prijatej Výborom ministrov Rady Európy).
V bývalom Československu sa zaužíval inštitút práva na opravu (Právo na opravu platí na našom území – s prestávkami za totalitných režimov – od roku 1848) a k nemu sa pri legislatívnych zmenách uvažovalo aj s doplnením práva dotknutej osoby na komentár, čo v podstate je významovo primerané inštitútu práva na odpoveď. Takáto legislatívna úprava by zjednodušila uplatňovanie práva pre bežného občana a pritom by sa obsahovo  plnohodnotne zabezpečil legislatívny zámer. 

Súčasne nevidíme dôvod, aby sa ako oprávnené subjekty uvádzali: „fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci“, keď postačí uviesť „fyzická osoba alebo právnická osoba“ (dotýka sa to aj ust. § 12 a § 13).

Z ods.2 navrhujeme vypustiť právo požadovať náhradu nemajetkovej ujmy, keďže tento inštitút je zabezpečený v Občianskom zákonníku v ustanoveniach o ochrane osobnosti a o ochrane dobrej povesti právnickej osoby. Pri navrhovanej úprave by mohlo ísť o dvojnásobný postih vydavateľa pri určení povinnosti zaplatiť nemajetkovú ujmu v peniazoch (podľa Občianskeho zákonníka a podľa tlačového zákona, keďže zákon vyslovene umožňuje dotknutej osobe použiť obe právne normy na dve nezávislé konania). Navyše máme dôvodné podozrenie, že ide o protiústavné ustanovenie, keďže popiera nezávislosť súdu tým, že stanovuje súdu povinnosť priznať náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch, ak  to navrhne dotknutá osoba. Súd podľa návrhu zákona môže rozhodovať iba o výške náhrady. V Občianskom zákonníku pritom súd rozhoduje, či morálne zadosťučinenie je dostatočné a či je potrebné aj priznať náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch. 
     Do tohto ustanovenia by sa mala vložiť zásada, že vydavateľ je oprávnený odmietnuť žiadosť o odpoveď (resp. opravu) na už uverejnenú odpoveď (resp. opravu).

Do návrhu zákona navrhujeme ďalej doplniť nasledovné ustanovenia:
Imunizácia informácií
        Informácie o materiáloch a rokovaniach Národnej rady Slovenskej republiky, jej orgánov, vlády a orgánov územnej samosprávy, s výnimkou ustanovení zákona^), môžu masové médiá uverejniť, ak tieto informácie zodpovedajú ich obsahu alebo skutočnému priebehu rokovania; to platí aj pre verejné rokovania a dokumenty ostatných štátnych orgánov

Redakčné štatúty
       (1) V masových médiách možno prijať redakčné štatúty, ktoré  určujú pravidlá spolupráce medzi ich prevádzkovateľmi – zamestnávateľmi  a novinármi – zamestnancami.
       (2) Redakčný štatút je dohoda, ktorá sa uzatvára medzi  prevádzkovateľom masového média a novinármi zastúpenými zvolenými zástupcami novinárov redakcie. Dohoda o redakčnom  štatúte vyžaduje na svoju účinnosť schválenie redakčným zhromaždením novinárov – zamestnancov redakcie. Redakčné  zhromaždenie je uznášaniaschopné ak je prítomná aspoň dvojtretinová väčšina všetkých novinárov redakcie  a  pre prijatie rozhodnutia sa vyžaduje súhlas minimálne dvojtretinovej väčšiny hlasov prítomných novinárov.
       (3) Redakčný štatút je záväzný pre prevádzkovateľa masového média i pre novinárov redakcie a musí byť verejne prístupný.
Pozn.: Možnosť "vypracovania vzorového redakčného štatútu, ktorý zaručuje slobodu prejavu a informácií najmä voči pokusom vlastníkov alebo odborov kontrolovať redaktorov" odporúča uzákoniť rezolúcia Parlamentného zhromaždenia Rady Európy 747 (1975). Rezolúcia 834 (1978) o nebezpečenstvách ohrozujúcich slobodu tlače a televízie vyjadruje presvedčenie, "že redakčné štatúty v písaných i audiovizuálnych médiách, vypracované v jednotlivých štátoch na základe smerníc Rady Európy, by mali prispieť k zaručeniu slobody slova a informácií, najmä pokiaľ ide o pokusy vlastníkov alebo odborov obmedziť slobodné komentovanie novinárov".
Dodatok k odporúčaniu Výboru ministrov č. 1/99 O opatreniach  na podporu pluralizmu médií hovorí: ,,Členské štáty by mali  povzbudiť masmediálne organizácie, aby dobrovoľne  posilňovali redakčnú a novinársku nezávislosť  prostredníctvom redakčných štatútov alebo iných  samoregulačných prostriedkov."
Konzultačný štatút
       Štátne a samosprávne orgány sú povinné vyžadovať v primeranej lehote od združení zamestnancov a zamestnávateľov ^) pôsobiacich v oblasti masových médií zaujatie stanoviska k návrhom zákonov a iných predpisov, resp. závažných opatrení týkajúcich sa činnosti masových médií a ich zamestnancov.
Konzultačný štatút obsahuje v § 15 aj súčasný platný zákon č. 81/1966 Zb. v novelizovanom znení. Doterajších 40 rokov jeho uplatňovania potvrdili jeho potrebu i užitočnosť aj z hľadiska verejného záujmu. Osvedčuje sa aj v mediálnych zákonoch tradičných demokracií (napr. v Rakúsku).

Z

Z

Z

Z

Z

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

ČA

ČA

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N 

N

N

N

N

N

N

CA

N

N

A

ČA

N

A

N

N

N

N

Od zásadnej pripomienky SIS odstúpila, rozpor bol odstránený.
V zmysle záverov z rozporového konania bol v § 3 doplnený odsek 2, ktorým sa zakazuje získavanie utajovaných skutočností pre ich zverejňovanie v  masmédiách,  v poznámke pod čiarou sú doplnené osobitné predpisy , ktoré ustanovujú 
pre orgány verejnej moci  osobitné povinnosti pre  poskytovanie informácií o svojej činnosti, resp. povinnosť mlčanlivosti. 

Od zásadnej pripomienky SIS odstúpila, rozpor bol odstránený.
V zmysle záverov  rozporového konania bol doplnený v § 3 ods. 2, ktorým sa  ustanovuje zákaz získavania utajovaných skutočnosti  na účely ich zverejňovania v masmédiách. Nie je systematické, aby sa povinnosti, ktoré všeobecne upravuje iný predpis, osobitne upravovali iba pre vydavateľov periodickej tlače.  Podľa § 77 - § 80 zákona č. 215/2004 Z. z. dohľad vykonáva a sankcie za porušovanie zákona o utajovaných skutočnostiach ukladá NBÚ. Ustanovenie povinností a sankcií v tomto návrhu zákona by znamenalo nepriamu novelu uvádzaného  osobitného predpisu. 

Od zásadnej pripomienky SIS odstúpila, rozpor bol odstránený.
Pripomienka nie je akceptovaná, ustanovenia § 4, pôvodne § 6, sú upravené v zmysle akceptácie zásadnej pripomienky MS SR: ochrana zdroja je ustanovená ako povinnosť mlčanlivosti, nie ako právo. Podľa § 129 ods. 3 Trestného poriadku aj osoba, ktorá má povinnosť mlčanlivosti, je povinná podať svedeckú výpoveď týkajúcu sa trestného činu, ktorý má svedok povinnosť prekaziť podľa Trestného zákona. Ide o trestný čin, pri ktorom Trestný zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej desať rokov alebo niektorý z trestných činov korupcie uvedených v treťom diele ôsmej hlavy osobitnej časti TZ

Od zásadnej pripomienky k § 14 SIS odstúpila, rozpor bol odstránený.
Pripomienka k § 6 písm. e)  až písm. h), pôvodne § 5, nebola akceptovaná, preto pripomienku viažucu sa na tento návrh taktiež nie je možné akceptovať .
Pripomienka k § 6 písm. e)  až písm. h), pôvodne § 5, nebola akceptovaná, preto pripomienku viažucu sa na tento návrh taktiež nie je možné akceptovať.
Nie je potrebné túto sankciu ustanoviť ako preventívny prostriedok, pokuta vo výške 1 milión Sk je pre periodickú tlač dosť vysoká, naopak znižuje sa, stanovenie duplicitnej výšky pri opätovnom porušení by mohlo byť  pre periodickú tlač likvidačné. 

Pripomienka k § 4, pôvodne § 6, nebola akceptovaná, ustanovenie sa mení v zmysle pripomienky MS SR.

Pripomienka k § 4, pôvodne § 6
nebola akceptovaná, ustanovenie sa mení v zmysle pripomienky MS SR.

To, že sa slovo „doručiť“ nahradí 
slovom „zaslať“ nebude  mať za následok posilnenie právnej istoty subjektu oprávneného na podanie žiadosti o opravu. 30 dňová lehota je lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a preto najneskôr v jej posledný deň musí byť žiadosť doručená vydavateľovi. Aj v platnom zákone č. 81/1966 Zb. v znení neskorších predpisov je 2 mesačná lehota objektívna, hmotnoprávna a prekluzívna, a teda je potrebné, aby žiadosť bola najneskôr v posledný deň lehoty doručená šéfredaktorovi....“.
Neakceptované už v § 10.

Neakceptované už v § 10.

Je zrejmé, že pokutu je možné udeliť za všetky povinnosti uvedené v § 6 ods. 2, pôvodne § 5. Úprava je legislatívno-technicky dostačujúca.

Pôsobnosť  a  predmet v zmysle akceptovaných pripomienok iných subjektov bude rozšírená a upravená z hľadiska získavania informácií aj na vysielanie a tlačové agentúry,  návrh zákona sa nebude vzťahovať na sprístupňovanú periodickú tlač.

Nie je potrebná definícia novinárskej činnosti, získavanie, spracovanie a zverejnenie ako širšie vymedzenie tejto činnosti postačuje.

V zmysle Ústavy SR cenzúra sa zakazuje. Navrhovaná definícia je v rozpore s chápaním cenzúry podľa ústavného zákona č. 227/2002 Z.z. o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu - Čl. 2 písm. f) a j) 
Navrhovaná definícia nie je v súlade s obsahom v ústavnom zákone, cenzúrou sú zásahy štátnych orgánov.
Zákon nepoužíva pojem tiráž, preto nie je potrebné jeho zadefinovanie. Zákon len ustanovuje povinnosť zverejňovať povinné údaje, pričom je na vydavateľovi, na ktorom mieste v tlači.
V návrhu zákona nie je potrebné  ustanoviť deklaráciu „orgány môžu poskytnúť...., ktoré nie sú určené na uverejnenie“. Ak  informácia nie je určená na zverejnenie a nemôže byť uverejnená v tlači, v zmysle legislatívy, by mala spadať pod utajovanú skutočnosť, ak je to informácia na ochranu osobnosti, platí ochrana osobných údajov, v poslednom rade - ak sa má chrániť osoba, spadá pod ochranu zdroja – návrh zákona ochranu zdroja upravuje. Ak by sa pripomienka akceptovala, problémom by bol dôkaz pravdy o tom, že dané informácie sa nemohli uverejniť. Môžu byť rôzne interpretácie toho, čo sa uvedeným v socialistickom systéme myslelo.
Ustanovenia § 5 upravené, vydavateľ zodpovedá za obsah tlače, zo zodpovednosti je vylúčená zodpovednosť podľa   osobitných predpisov, ako aj za zverejnený neodkladné oznámenie v naliehavom verejnom záujme  

Ide o neujasnený význam pojmov – viď aj vyššie pripomienky k § 3 a § 4 ospravedlniteľný omyl, imunizácia, a v určitých aspektoch ich vzájomné splývanie až do roviny ochrany zdroja. Za obsah vydávanej tlače zodpovedá, okrem týmto zákonom vymedzených výnimiek, vydavateľ - vo vzťahu k čitateľovi je zdroj irelevantný, ak sa uverejnia nesprávne údaje, je možné ich opraviť, aj náhrada škody ja vymáhateľná, rieši to napr. dohoda medzi spravodajskou agentúrou, ktorá by tiež mala zodpovedať za šírené informácie.

Pripomienka nie je akceptovaná, pri povinnostiach v § 6 ods. (2)  sa ustanovuje administratívno-právna zodpovednosť, v trestnom práve  môže byť vyvodená zodpovednosť len voči fyzickej osobe, vyvodená nemôže byť zodpovednosť voči právnickej osobe

Rozsah požadovaných údajov je zredukovaný. 
Pri štruktúre vlastníckych vzťahov sa akceptuje uvádzanie akcionárov s podielom nad 20%, 
- akceptuje sa zmena lehôt pre evidenciu a nahlásenie zmien

§ 9 ods. 2 – evidenciou per. tlače nie je možné riešiť ochranu mena, značky.

V ustanovení § 9 sú ustanovené povinné údaje, neviaže sa k nim oznamovacia povinnosť, ale povinnosť uverejniť v 1. čísle periodickej tlače v kalendárnom roku, akceptovateľná je oznamovacia povinnosť vo vzťahu ku krížovému vlastníctvu a majetkovým vzťahom smerom k iným masmédiám, ako  údaj k evidencii tlače.

Viď pripomienka k § 9 ods. 1
–Návrh k písm. a) nie je možné  akceptovať, ak ide o štruktúru vlastníckych vzťahov vlastníka alebo spoluvlastníkov „titulu periodickej tlače“, vlastník alebo spoluvlastník -  fyzická osoba je vydavateľ alebo vydavatelia
- akceptuje sa navrhovaná výška podielov nad 20%

S týmito pripomienkami nie je možné  súhlasiť, a to minimálne z týchto dvoch dôvodov: Po prvé, oprava plní iný účel ako odpoveď. Účelom opravy vydavateľa je zabezpečiť, aby sa verejnosti čo najrýchlejšie dostala informácia o tom, že určité skutkové tvrdenie je nepravdivé a aká je pravda. Tlačová oprava je klasickým nástrojom žurnalistickej praxe, je v priamej súvislosti  s právom na informácie a s etikou žurnalistickej praxe. V tejto rovine je účelom opravy v pravom slova zmysle „oprava a uverejnenie pravdy“. Účelom odpovede je vytvoriť rovnosť podmienok a  možností medzi periodickou tlačou a  dotknutým subjektom, a  tým umožniť, aby v periodickej tlači prezentoval svoje stanovisko k  skutkovému tvrdeniu, ktoré sa dotýka jeho cti, dôstojnosti, dobrej povesti a pod.    

Nepôjde o dvojnásobný postih vydavateľa za ten istý skutok.
Podľa § 13 ods. 2 navrhovaného zákona sa možnou primeranou peňažnou náhradou budú reparovať následky porušenia tlačového zákona, teda neuverejnenia opravy, odpovede alebo dodatočného oznámenia, čomu však vydavateľ môže ľahko zabrániť tým, že opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie uverejní, ak žiadateľ o ich uverejnenie dodrží podmienky stanovené zákonom. Podľa § 13 ods. 3 OZ sa budú zase reparovať následky porušenia osobnostných práv, teda následky neoprávneného zásahu do práva na ochranu osobnosti podľa Občianskeho zákonníka. Súd bude určovať výšku náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch či  výšku primeranej peňažnej náhrady s prihliadnutím na závažnosť vzniknutej ujmy a na okolnosti, za ktorých k porušeniu práva došlo. Na tieto dve kritéria, ktoré umožňujú zohľadniť rôzne situácie, bude súd prihliadať ex offo. 
V nadväznosti na vyššie uvedené treba súčasne zdôrazniť, že neoprávnenosť zásahu do osobnostných práv a následné priznanie zadosťučinenia podľa § 13 Občianskeho zákonníka sa totiž neposudzuje podľa toho, či došlo k porušeniu navrhovaného tlačového zákona. Porušením navrhovaného tlačového zákona ešte nemusí dôjsť k neoprávnenému zásahu do práva na ochranu osobnosti a naopak, neporušením tlačového zákona môže dôjsť k zásahu do ochrany osobnosti.

Môže to byť aj obmedzenie pre novinársku činnosť. V prípade, ak informácie nezodpovedali „ ich obsahu a skutočnému priebehu rokovania“ nie je možné ich uverejniť, ak by dokument mal 50 strán, „môže“ sa uverejniť len v plnom znení, ak „informácie zodpovedajú ich obsahu“.

Redakčný štatút nie je potrebné upraviť v zákone, vydanie redakčného štatútu má byť iba vecou vydavateľa a novinárov, etickej samoregulácie a pracovnoprávneho vzťahu, a v neposlednom rade aj novinárskych organizácií.
Ak by sa zákonom ustanovilo znenie
„.....možno prijať redakčné štatúty....“ zostalo by v nezáväznej polohe, bola by to dobrovoľná dohoda s pravidlami, do ktorých by nepriamo zasahoval štát, len ťažko môže štát ustanoviť normu na základe dobrovoľnosti, bola by to len deklarácia.
Citovaný Dodatok k odporúčaniu Výboru ministrov č.1/99 O opatreniach.......hovorí  „o povzbudzovaní masmediálnych organizácií zo strany štátu k tomu, aby dobrovoľne posilňovali redakčnú a novinársku nezávislosť – podčiarkujú sa samoregulačné prostriedky“

Konzultačný štatút:
Nie je potrebná osobitná úprava konzultačného štatútu pre oblasť médií, subjekty sú v rámci legislatívneho procesu vyzývané k pripomienkovému konaniu,  v uvedenom už spĺňame kritériá „demokratičnosti“.

ZVPT

§ 2

§ 3

§ 4
po úprave 
§ 5

§ 5
po úprave 
§ 6

§ 5 ods. 3
po úprave
§ 6

Po úprave 
§ 4

§ 8

§ 9

§ 10

§ 11

§ 12

§ 13

§ 14

§ 2 Vymedzenie niektorých pojmov
§ 2 ods. 1 vetu za bodkočiarkou vypustiť. V zmysle navrhovanej úpravy sa za periodickú tlač má považovať aj internetová stránka, ktorá je elektronickou mutáciou rozširovanej periodickej tlače. Uvedená mutácia podľa nášho názoru nemôže byť označovaná za periodickú tlač, nakoľko nemusí byť obsahovo a rozsahovo totožná s printovou podobou periodickej tlače a vzťahovali by sa na ňu aj ustanovenia § 10 – 13 navrhovaného znenia zákona, ktoré by ale vzhľadom na špecifickú podobu tejto elektronickej verzie periodickej tlače nebolo možné splniť. Sme toho názoru, že návrh zákona by sa vôbec nemal zaoberať elektronickým šírením informácií, nakoľko je to veľmi zložitá a špecifická tematika. Pokiaľ by sa riešila iba elektronická podoba periodickej tlače, znamenalo by to vlastne diskrimináciu, pretože bokom by zostali všetky ďalšie podoby elektronicky šírených informácií.

 § 2 ods. 6 Definícia vlastnej propagácie je tautologická. Podľa definície je vlastná propagácia prezentácia na účely propagácie.
§ 2 ods. 7 – v tejto časti je uložená povinnosť uverejniť neodkladné oznámenie policajného zboru zverejňované na žiadosť tohto zboru pri výkone činnosti podľa osobitného predpisu (171/1993 Zb. o policajnom zbore); navrhovaný zákon o periodickej tlači ani zákon č.171/1993 Zb. nevymedzuje, čo je neodkladným oznámením a taktiež neupravuje postup, rozsah a obsah tohto oznámenia; 

Vzhľadom na súčasnú súdnu prax by podľa nášho názoru bolo vhodné priamo do tlačového zákona zakotviť definíciu skutkového tvrdenia a hodnotiaceho súdu v zmysle judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva :
1)	Skutkové tvrdenie je tvrdenie skutočnosti, ktorej pravdivosť alebo nepravdivosť možno preukázať.
2)	Hodnotiaci úsudok je výrok, ktorý je výsledkom zhodnotenia skutočností a ktorý tieto skutočnosti viac alebo menej voľne interpretuje. 

 § 3 Právo na informácie
§ 3 – navrhujeme doplniť formuláciu orgánov povinných poskytovať informácie o fyzické a právnické osoby, ktoré vykonávajú činnosť, ktorú im zveruje zákon, a napr. tiež aj cirkvi, nakoľko nie je podľa platnej právnej úpravy zabezpečená odluka štátu od cirkvi, cirkvi získavajú peniaze zo štátneho rozpočtu a z tohto dôvodu v prípade, ak budú dotazované novinármi, by mali mať povinnosť odpovedať a poskytovať informácie; 

§ 4 Zodpovednosť vydavateľa periodickej tlače
Ustanovenie obsahuje definíciu obsahu periodickej tlače, za ktorú vydavateľ nezodpovedá. Podľa nášho názoru je potrebné rozšíriť tento rozsah o obsah periodickej tlače, ktorý vychádza z informácií poskytnutých orgánmi verejnej moci, nimi zriadenými rozpočtovými organizáciami a príspevkovými organizáciami a právnickými osobami zriadenými zákonom. Uvedené vylúčenie zodpovednosti sa opiera o štandard ochrany slobody prejavu a práva na informácie podľa čl. 10 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd v zmysle judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva ( napr. prípady BLADET TROMSO A STENSAAS proti NÓRSKU z roku 1999 a COLOMBANI A INÍ proti FRANCÚZSKU z roku 2002 ).
Navrhujeme preto doplniť.
Ods.4. Vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá za citované obsahy, teda za obsah citácie respondenta, ak sa redigovaním citácie respondenta nezmenil jej pôvodný obsah. Vydavateľ je povinný dokladovať citovanie archiváciou nahrávky respondenta.

Ods.5. Vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá za obsah, ktorý prevzal z tlačových agentúr, ak sa redigovaním textov z tlačových agentúr nezmenil ich pôvodný obsah. 

Ustanovenie ods. 2 je potrebné zjednodušiť z dôvodu právnej istoty, pretože v súčasnej podobe sa javí ako mätúce. Navrhujeme preto formuláciu:„Vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá za obsah zverejnenej inzercie; vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá najmä za zverejnenú klamlivú alebo porovnávaciu reklamu podľa osobitných predpisov. To neplatí, ak ide o vlastnú propagáciu“.
Ďalej v tomto § upozorňujeme na nie celkom presný odkaz č. 6, ktorý odkazuje aj na zákon č. § 45 zákona č. 5163/ 1991 Zb. obchodný zákonník v znení zákona č. 147/2001 Z. z. podľa predchádzajúcej pripomienky je tam už zaradení aj odkaz na § 3 ods. 3 a § 4 zákona č. 147/2001 Z.z., pričom navrhujeme doplniť odkaz aj o  § 3  ods. 2 a § 3 ods. 4 písm. a tohto zákona.  

§ 5 Základné povinnosti vydavateľa periodickej tlače 
Upozorňujeme na formuláciu základných povinností vydavateľa periodickej tlače upravené v § 5 ods. 2 formulované nasledovne:
     § 5 ods. 2 písm. a – návrh zákona tu hovorí o obsahu, ktorý propaguje vojnu alebo opisuje kruté alebo inak neľudské konania spôsobom, ktorý je     zľahčovaním, ospravedlňovaním alebo schvaľovaním.

§   § 5 ods. 2 písm. b – návrh zákona tu hovorí o obsahu, ktorý propaguje užívanie omamných látok alebo psychotropných látok alebo o opise užívaní omamných látok alebo psychotropných látok spôsobom, ktorý je jeho zľahčovaním, ospravedlňovaním alebo schvaľovaním.

V prípade odsekov a), b), navrhujeme tieto vypustiť, nakoľko ide o odseky, ktoré môžu byť zneužité na neodôvodnené sankcionovanie, pretože v zákone nie je presne určené čo sa rozumie zľahčovaním, ospravedlňovaním alebo schvaľovaním. V tomto prípade hrozí zásah do ústavou priznaného práva priznaného v čl. 26 Ústavy SR .: 
             Sloboda prejavu a právo na informácie sú zaručené.
3)	Každý má právo vyjadrovať svoje názory slovom, písmom, tlačou, obrazom alebo iným spôsobom, ako aj slobodne vyhľadávať, prijímať a rozširovať idey a informácie bez ohľadu na hranice štátu. Vydávanie tlače nepodlieha povoľovaciemu konaniu. Podnikanie v odbore rozhlasu a televízie sa môže viazať na povolenie štátu. Podmienky ustanoví zákon.“

Pokiaľ ide o záujem štátu o zabezpečenie ochrany práv a slobôd, resp. ochranu verejného poriadku, zdravia a mravnosti, v nadväznosti na obsah článkov uverejnený v periodickej tlači, tak toto právo je v súlade s čl. 26 ods. 3 Ústavy SR dostatočne chránené ustanoveniami Trestného zákona. Je preto zbytočne aby toto právo bolo opätovné duplicitne chránené aj v § 5 ods. 2 navrhovaného tlačového zákona, nakoľko v tomto prípade ide o veľmi abstraktnú kvalifikáciu, ktorá by sa v praxi stretla s rôznymi interpretáciami, a viedla by k množstvu súdnych sporov.  
Napr. Trestný poriadok upravuje nasledovné skutkové podstaty trestných činov, ktoré by mohli byť v spojitosti s publikovaní článkov v periodickej tlači naplnené cit.“
Šírenie toxikománie § 174
1)	Kto zvádza iného na zneužívanie inej návykovej látky než alkoholu alebo ho v tom podporuje alebo kto zneužívanie takej látky inak podnecuje alebo šíri, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až päť rokov.
2)	Odňatím slobody na tri roky až osem rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1
a) voči chránenej osobe, alebo
b) verejne.
Podnecovanie § 337 Kto verejne podnecuje na trestný čin alebo verejne vyzýva na hromadné neplnenie dôležitej povinnosti uloženej zákonom alebo na jeho základe, alebo na závažné porušovanie verejného poriadku, potrestá sa odňatím slobody až na dva roky.
Schvaľovanie trestného činu § 338 
Kto verejne schvaľuje trestný čin alebo verejne vychvaľuje pre trestný čin jeho páchateľa, potrestá sa odňatím slobody až na jeden rok.
Šírenie poplašnej správy  § 361 
1)	Kto úmyselne spôsobí nebezpečenstvo vážneho znepokojenia aspoň časti obyvateľstva nejakého miesta tým, že rozširuje poplašnú správu, ktorá je nepravdivá, alebo sa dopustí iného obdobného konania spôsobilého vyvolať také nebezpečenstvo, potrestá sa odňatím slobody až na dva roky.
2)   Kto správu alebo iné obdobné konanie uvedené v odseku 1, hoci vie, že sú nepravdivé a môžu vyvolať opatrenie vedúce k nebezpečenstvu vážneho znepokojenia aspoň časti obyvateľstva nejakého miesta, oznámi právnickej osobe alebo Policajnému zboru alebo inému štátnemu orgánu alebo hromadnému informačnému prostriedku, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až päť rokov.
3)   Odňatím slobody na tri roky až osem rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 2
a) a už bol za taký čin odsúdený, alebo
b) a spôsobí ním vážnu poruchu v hospodárskej prevádzke alebo hospodárskej činnosti právnickej osobe alebo v činnosti štátneho orgánu alebo iný obzvlášť závažný následok.
Ohrozovanie mieru § 417 
1)	Kto v úmysle narušiť mier akýmkoľvek spôsobom podnecuje k vojne, vojnu propaguje alebo inak podporuje vojnovú propagandu, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až desať rokov.
2)	Odňatím slobody na desať rokov až dvadsaťpäť rokov alebo trestom odňatia slobody na doživotie sa potrestá páchateľ, ak spácha čin uvedený v odseku 1
a) v spojení s cudzou mocou alebo cudzím činiteľom, 
b) ako člen nebezpečného zoskupenia, alebo c) za krízovej situácie.
Podpora a propagácia skupín smerujúcich k potlačeniu základných práv a slobôd § 421 
1)	Kto podporuje alebo propaguje skupinu osôb, ktorá násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy smeruje k potlačeniu základných práv a slobôd osôb, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až päť rokov.
2)  Odňatím slobody na štyri roky až osem rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1
a) verejne, 
b) závažnejším spôsobom konania, alebo
c) za krízovej situácie.
Hanobenie národa, rasy a presvedčenia § 423 
      Kto verejne hanobí
a) niektorý národ, jeho jazyk, niektorú rasu alebo etnickú skupinu alebo
b) skupinu osôb pre jeho vyznanie alebo preto, že sú bez vyznania, potrestá sa odňatím slobody až na jeden rok.
2)  Odňatím slobody až na tri roky sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1
a) najmenej s dvoma osobami, 
b) v spojení s cudzou mocou alebo cudzím činiteľom,
c) ako verejný činiteľ, alebo
d) za krízovej situácie.
Podnecovanie k národnostnej, rasovej a etnickej nenávisti § 424 
Kto verejne
a) sa vyhráža jednotlivcovi alebo skupine osôb pre ich príslušnosť k niektorému národu, národnosti, rase alebo etnickej skupine alebo pre ich farbu pleti, obmedzovaním ich práv a slobôd alebo kto takéto obmedzenie vykonal, alebo
b) podnecuje k obmedzovaniu práv a slobôd niektorého národa, národnosti, rasy alebo etnickej skupiny,  potrestá sa odňatím slobody až na tri roky.
•	§ 5 ods. 2 písm. c) – návrh zákona tu hovorí o obsahu, ktorý je v rozpore s pravidlami volebnej kampane, avšak tento návrh zákona ani žiadny zo zákonov o voľbách, na ktoré odkazuje, neobsahuje explicitné vymedzenie pravidiel, a teda nie je zrejmé, kedy, ako a akým spôsobom by malo dôjsť k porušeniu pravidiel volebnej kampane. Dovoľujeme si poukázať aj na ustanovenie §14 ods. 1 písm. d), kde je možné za takéto porušenie povinnosti uložiť vydavateľovi pokutu až 1 milión korún. Navyše žiadny z uvedených zákonov o voľbách neupravuje vedenie kampane vo vzťahu k periodickej tlači, ale určuje len pravidlá pre verejnoprávnu televíziu a rozhlas. Absenciou vymedzenia pojmu „pravidlo volebnej kampane“ nie je možné jednoznačne definovať, kedy ju môže periodická tlač porušiť, alebo kedy môže byť obsah v rozpore s pravidlami volebnej kampane.
Ako z uvedeného vyplýva, navrhujeme vypustiť celý ods.2 § 5.

-   § 5 ods. 3 – vymedzuje povinnosť uverejniť neodkladné oznámenie vo verejnom záujme a to v čase určenom policajným orgánom alebo v čase, kedy je možné čo najviac minimalizovať následky alebo riziká. Chýba tu určenie, že neodkladné oznámenie môže byť uverejnené v primeranom rozsahu, kde zákon žiadnym spôsobom neupravuje rozsah tohto oznámenia, a taktiež presne nešpecifikuje, ktorá zložka policajného zboru je oprávnená požadovať uverejnenie takéhoto neodkladného oznámenia. V praxi sa teda môže stať, že akékoľvek obvodné oddelenie PZ SR bude oprávnené žiadať uverejnenie podľa názoru tohto oddelenia neodkladného oznámenia. Z tohto dôvodu navrhujeme nasledovné znenie:
Návrh znenia § 5 ods. 3 
Vydavateľ periodickej tlače je v naliehavom verejnom záujme na požiadanie Prezídia policajného zboru SR alebo Ústredného orgánu štátnej správy, povinný bezodplatne uverejniť neodkladné oznámenie, najmä je povinný uverejniť v primeranom rozsahu rozhodnutie o núdzovom stave o výnimočnom  stave,   o vojnovom stave *) a to v najbližšom vydaní periodickej tlače nasledujúcom po doručení jeho textu vydavateľovi alebo v inom určenom čase alebo v čase, ktorý nebezpečenstvo z omeškania, ohrozenie života, vznik škody alebo iné riziko zníži na najnižšiu mieru.
*)
4)	Ústavný zákon č. 227/2002 Z. z. o bezpečnosti štátu v čase vojny , vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu.
5)	Zákon č. 387/2002 Z. z. o riadení štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnovom stave.

Ad § 6 ods. 1 	V záujme prevencie rôznych „obchádzajúcich“ spôsobov výkladu navrhujeme doplniť ods. 1 nasledovne : „...alebo akýchkoľvek ďalších údajov priamo alebo nepriamo identifikujúcich zdroj a obsah informácií“.

Ad § 6 ods. 3 	Ustanovenie § 6 zavádza ochranu zdrojov informácií. Nerobí to však konzekventne, pretože ponecháva otvorené možnosti pre negovanie tejto ochrany postihnutím neoznámenia zdroja a obsahu informácie formou skutkových podstát trestných činov podľa ŠTVRTÉHO ODDIELU zákona č. 300/2005 Z.z. Trestného zákona v znení neskorších predpisov ( ďalej len „TrZ“ ). 
	V zásade nemožno nič namietať voči tomu, aby sa ochrana zdroja informácií nevzťahovala na prípady, ktoré napĺňajú skutkovú podstatu trestných činov PODNECOVANIA podľa § 337 TrZ, SCHVAĽOVANIA TRESTNÉHO ČINU podľa § 338 TrZ, NADRŽOVANIA podľa § 339 TrZ alebo NEPREKAZENIA TRESTNÉHO ČINU podľa § 341 TrZ. Právo na neoznámenie zdroja informácií nie je absolútne a v týchto prípadoch je zrejmé, že verejný záujem na ochrane spoločnosti a riadnom chode trestnej spravodlivosti prevažuje nad týmto právom.
	Avšak v prípadoch, ktoré napĺňajú alebo by mohli naplniť skutkovú podstatu NEOZNÁMENIA TRESNÉHO ČINU podľa § 340 TrZ je potrebné v zákone jasne definovať, či § 6 návrhu zákona umožňuje odoprieť informáciu o páchateľovi trestného činu, a ak áno, v akých prípadoch. Ako totiž vyplýva z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva, ale aj z judikatúry napr. Ústavného súdu ČR, záujem na oznámení páchateľa trestného činu vždy neprevažuje nad právom na neoznámenie zdroja informácií, a to v záujme slobody prejavu a práva na informácie   ( nález sp. zn. I. ÚS 394/04 ).

 § 8 Evidencia periodickej tlače
Ad § 8 ods. 3 písm. d) – uvádza sa povinnosť uviesť údaje o mutáciách periodickej tlače, pričom nie je zrejmé, či majú byť uvádzané jazykové alebo technické mutácie (teda printová, elektronická podoba, a pod.)

Ad § 8 ods. 3 písm. i) v spojení s § 9 ods. 1 písm. c)  :
Ustanovenie je nejasné, nakoľko nie je zrejmé, čo sa rozumie štruktúrou vlastníckych vzťahov. Okrem toho je potrebné uviesť, že ak ide o vydavateľa vo forme akciovej spoločnosti, s ktorého akciami sa permanentne obchoduje na burze a teda jeho akcionárska štruktúra sa môže neustále meniť bez toho, aby sa o tom dozvedel, vydavateľ nebude vôbec schopný alebo len s veľkými ťažkosťami túto požiadavku splniť ohľadne každého vydania.

Ad § 8 ods. 8 : 
Pojem „osvedčené vyhlásenie doterajšieho vydavateľa periodickej tlače s oprávnením vydávať príslušnú periodickú tlač a súhlas s touto zmenou“ je nejasný. Nie je totiž zrejmé, či má predkladateľ na mysli úradne osvedčené vyhlásenie a čo sa má konkrétne osvedčiť. 

 § 9 Povinné údaje o periodickej tlači
§ 9 ods. 1 – návrh zákona ukladá povinnosť uverejniť všetky údaje uvedené v ods. 1 aj vo všetkých mutáciách, teda aj v elektronickej podobe denníka. Bude potrebné posúdiť, či je technicky možné všetky uvedené údaje uverejňovať aj v elektronickej internetovej podobe periodickej tlače. 

§ 9 ods. 2 – uloženie povinnosti oznamovať štruktúru vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače podľa stavu k 31. decembru môže znamenať zásah do práv akcionárov/spoločníkov, ktorí si nemusia želať zverejňovanie podobných údajov o ich aktivitách, resp. o obchodných podieloch alebo akciách, ktoré u vydavateľa vlastnia. Tieto údaje sú zistiteľné z obchodného registra a zbierky listín. 

§ 10 Právo na opravu 
	Navrhované ustanovenie § 10 zakotvuje právo na opravu s obsahom v zásade zhodným s inštitútom tlačovej opravy podľa doterajšieho tlačového zákona. Podľa nášho názoru je tento inštitút úplne nadbytočný, pretože návrh obsahuje v § 11 úpravu práva na odpoveď, ktoré je plne spôsobilé plniť úlohu a funkcie opravy podľa § 10 návrhu zákona, ako i úlohu a funkcie tlačovej opravy, a to dokonca efektívnejšie. O tom svedčí nakoniec aj obsah tlačového zákona platného v Českej republike, ktorým sa predkladateľ zjavne ( a správne ) inšpiroval [ zákon č. 46/2000 Sb. o právech a povinnostech při vydávání periodického tisku a o změně některých dalších zákonů       ( tiskový zákon ) ], ktorý upravuje iba právo na odpoveď. Pre úplnosť je potrebné uviesť, že ak by došlo k prijatiu zákona v takomto znení, dostal by sa do rozporu s Ústavou SR, konkrétne s princípom primeranosti ( proporcionality ) odvodeným z čl. 1 ods. 1 Ústavy SR ( právny štát ) a z čl. 26 ods. 4 Ústavy SR ( arg. ak je to nevyhnutné v demokratickej spoločnosti ). Navrhované znenie totiž za určitých okolností umožňuje dotknutej osobe kumulovať oba prostriedky nápravy, hoci príslušný účel splní uplatnenie už i len jedného z nich, v každom prípade vždy práva na odpoveď. Navyše sa dotknutá osoba môže domáhať aj ochrany osobnosti alebo dobrej povesti podľa zákona č. 40/1964 Zb. Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov ( ďalej len „ObčZ“ ) !

§ 11 Právo na odpoveď
	Inštitút práva na odpoveď má oporu v dokumentoch RADY EURÓPY a nemožno voči nemu, ako takému, nič namietať. Voči navrhnutej podobe však výhrady vzniesť možno.
Výhrady z nášho pohľadu možno vzniesť voči obmedzeniu podľa § 11 ods. 7, ktoré vydavateľovi zakazuje odpoveď komentovať, a to nielen spolu s uverejnením odpovede, ale aj kedykoľvek v budúcnosti alebo na inom mieste vydania. S takýmto obmedzením nemožno súhlasiť, pretože je nielen porušením čl. 26 ods. 1, 4 Ústavy SR a čl. 10 ods. 1, 2 Dohovoru, ale je aj v rozpore s inštitútom práva na odpoveď ako takým. Opäť podotýkame, že obsah tlačového zákona platného v Českej republike, ktorým sa predkladateľ zjavne ( a správne ) inšpiroval, takéto obmedzenie neobsahuje.
Účelom inštitútu práva na odpoveď je garantovať pluralitu informácií, aby si čitateľ mohol urobiť vlastný názor. Konkrétne okolnosti prípadu, ktoré sa vyskytnú alebo budú zistené vydavateľom až dodatočne, môžu mať zásadný význam pre utváranie názoru verejnosti. Obmedzenie v takejto podobe môže mať zmrazujúci charakter na slobodu verejnej diskusie. V zásade možno uviesť, že nemožno nič namietať voči tomu, aby mohol vydavateľ spolu s uverejnením odpovede alebo dodatočne túto komentovať, ak tento komentár bude mať vecný charakter, ak bude mať dotknutá osoba možnosť k nemu zaujať stanovisko a budú stanovené ďalšie pravidlá jeho uverejnenia. Takáto úprava by podľa nášho názoru predstavovala rozumný kompromis medzi kolidujúcimi záujmami dotknutej osoby, vydavateľa a záujmom verejnosti na úplných informáciách. Konštrukcia práva na odpoveď ako práva na posledné slovo, nie je ústavne ani e ratione legis akceptovateľná.

Vzhľadom na tieto ale i ďalšie výhrady navrhujeme nasledovné znenie uvedenej časti zákona:

§ 11
Právo na odpoveď

1)	Ak periodická tlač obsahuje skutkové tvrdenie, ktoré sa dotýka cti, dôstojnosti alebo súkromia fyzickej osoby, alebo dobrej povesti právnickej osoby, na základe ktorého možno fyzickú osobu alebo právnickú osobu presne určiť, má fyzická osoba alebo právnická osoba právo žiadať bezodplatné uverejnenie odpovede. Vydavateľ periodickej tlače je povinný odpoveď uverejniť. 

2)	Žiadosť o uverejnenie odpovede sa musí doručiť vydavateľovi periodickej tlače na adresu uvedenú vo vydaní periodickej tlače najneskôr do 10 dní odo dňa vydania periodickej tlače, ktorá obsahuje skutkové tvrdenie, inak právo na odpoveď zaniká.

3)	Žiadosť o uverejnenie odpovede musí mať písomnú formu a musí obsahovať označenie názvu a dňa vydania periodickej tlače, ktorá obsahuje skutkové tvrdenie a označenie skutkového tvrdenia s uvedením, kde v periodickej tlači sa nachádza. Zo žiadosti o uverejnenie odpovede musí byť zrejmé, v čom sa skutkové tvrdenie dotýka cti, dôstojnosti alebo súkromia fyzickej osoby, alebo názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby alebo orgánu verejnej moci; súčasťou žiadosti o uverejnenie odpovede musí byť písomná odpoveď. Žiadosť o uverejnenie odpovede musí byť podpísaná.

4)	Odpoveď musí obsahovať označenie názvu a dňa vydania periodickej tlače, ktorá obsahuje skutkové tvrdenie a označenie skutkového tvrdenia s uvedením, kde v periodickej tlači sa nachádza. Odpoveď musí byť rozsahom primeraná rozsahu namietaného skutkového tvrdenia. Odpoveď nesmie rozsahom presiahnuť text, ktorého obsahom je namietané skutkové tvrdenie, alebo jeho časti, ak sa namieta jeho časť. Odpoveď sa musí obmedziť len na skutkové tvrdenie a nesmie obsahovať hodnotiace úsudky žiadateľa o uverejnenie odpovede. Odpoveď musí byť podpísaná.

5)	Vydavateľ periodickej tlače je povinný odpoveď uverejniť do ôsmich dní odo dňa doručenia žiadosti o uverejnenie odpovede alebo v najbližšom vydaní periodickej tlače pripravovanom po doručení žiadosti o uverejnenie odpovede.  

6)	Vydavateľ periodickej tlače je povinný odpoveď uverejniť tak, ako bola napísaná žiadateľom o uverejnenie odpovede a takým spôsobom, aby odpoveď bola umiestnením a formou rovnocenná textu obsahujúceho skutkové tvrdenie. Označenie „odpoveď“ s menom a priezviskom alebo názvom žiadateľa o uverejnenie odpovede musí byť uverejnené rovnakým písmom, akým bol uverejnený nadpis textu obsahujúceho skutkové tvrdenie.

7)	Ak zanikne periodická tlač, je jej vydavateľ povinný odpoveď uverejniť v inej, ním vydávanej periodickej tlači, s rovnakou územnou pôsobnosťou a periodicitou. Ak tento vydavateľ už nevydáva žiadnu periodickú tlač, je povinný na svoje náklady strpieť uverejnenie odpovede v inej periodickej tlači. 

8)	Vydavateľ periodickej tlače nie je povinný uverejniť odpoveď, ak 
1)	žiadosť o uverejnenie odpovede bola  podaná po uplynutí lehoty ustanovenej v odseku 2,
2)	žiadosť o uverejnenie odpovede nespĺňa náležitosti podľa odseku 3,
3)	odpoveď nespĺňa náležitosti podľa odseku 4,
4)	odpoveď smeruje proti skutkovému tvrdeniu uverejnenému na základe preukázateľného predchádzajúceho súhlasu žiadateľa o uverejnenie odpovede,
5)	predtým, ako mu bola doručená žiadosť o uverejnenie odpovede, uverejnil odpoveď na žiadosť niektorej z osôb uvedených v § 13 ods. 4 a dodržal pritom podmienky ustanovené týmto zákonom pre uverejnenie odpovede,
6)	by uverejnenie odpovede predstavovalo porušenie dobrých mravov alebo by jeho uverejnením došlo k spáchaniu trestného činu alebo iného deliktu,
7)	napádané skutkové tvrdenie je citáciou tvrdenia tretej osoby určenej pre verejnosť alebo jeho pravdivou interpretáciou a ako také bolo označené alebo prezentované,
8)	žiadateľ o uverejnenie odpovede dostal pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie možnosť sa k nemu vyjadriť, ale túto možnosť nevyužil a vydavateľ to môže preukázať,
9)	žiadateľ o uverejnenie odpovede dostal pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie možnosť sa k nemu vyjadriť a jeho vyjadrenie bolo v texte uverejnené,
10)	ak sa žiadateľ o uverejnenie odpovede domáha uverejnenia odpovede s obsahom, ktorý obsah už bol na jeho žiadosť uverejnený. 
 
(9)    Osoba, na žiadosť ktorej bola vydavateľom uverejnená odpoveď podľa tohto zákona, nemôže požadovať uverejnenie ďalšej odpovede na túto odpoveď

Stanovisko MK SR k uvedenému návrhu ZVPT - § 11	odôvodnenie  neakceptovania návrhu
K § 11 ods. 1
- Združenie neuvádza medzi atribútmi právnickej osoby názov právnickej osoby. S týmto nemožno súhlasiť, pretože nie je dôvod vynechávať tento atribút právnickej osoby. 
- Združenie vypustilo časť poslednej vety za bokočiarkou, konkrétne túto časť: „právo na opravu týmto nie je dotknuté“. S týmto nemožno súhlasiť, a to z dôvodov uvedených v odpovedi na prvú vyššie uvedenú pripomienku k § 10 Združenia týkajúcu sa toho, že navrhovaný zákon je v rozpore s Ústavou SR, konkrétne s princípom primeranosti, pretože navrhované znenie zákona umožňuje kumulovať odpoveď aj opravu. 

K § 11 ods. 2 
- Združenie  neprimerane  skracuje   lehotu  na    doručenie  žiadosti  o uverejnenie odpovede, a to z 30 dní na 10 dní. S týmto nemožno súhlasiť, pretože je to v neprospech žiadateľov o uverejnenie odpovede, a to minimálne z týchto dôvodov: ide o prekluzívnu lehotu; platný zákon č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov, ktorý platí viac ako 40 rokov, zakotvuje pri oprave 2 mesačnú lehotu a aj preto by bol prechod z 2 mesačnej lehoty na 10 dňovú lehotu neprimeraný; ďalej žiadateľ sa nemusí o skutkovom tvrdení, na ktoré chce odpovedať, dozvedieť v deň vydania periodickej tlače, čím sa mu lehota skracuje; napísanie odpovede v súlade so zákonom si vyžaduje potrebný čas, ktorý musí mať žiadateľ k dispozícii; český tlačový zákon upravuje v § 12 ods. 3 a 4 rovnako 30 dňovú lehotu a tlačový zákon Severného Porýnia – Westfálska (PresseG-NW) uvádza, že odpoveď musí byť zaslaná neodkladne, najneskôr behom troch mesiacov od zverejnenia a pod.  

K § 11 ods. 3 
- Združenie uvádza to isté znenie § 11 ods. 3 ako predkladateľ zákona. 
K § 11 ods. 4
- Z návrhu zákona sa vypúšťa zhrnutie textu, odpoveď je podľa uvádzaných podmienok primeraná, ak nepresahuje rozsah textu, v rámci ktorého bolo uverejnené skutkové tvrdenie. 
K § 11 ods. 5
- Združenie  predlžuje  lehotu na  uverejnenie odpovede  z navrhovaných 3 na 8 dní. S týmto nemožno súhlasiť. Nie je dôvod na predlžovanie lehoty. Lehotu 3 dní na uverejnenie odpovede má napr. aj francúzsky tlačový zákon. Ešte kratšiu lehotu na uverejnenie odpovede pozná nemecké tlačové právo, podľa ktorého musí byť odpoveď uverejnená v najbližšom doposiaľ pre tlač nepripravenom čísle po doručení odpovede. Vydavateľ nemá právo hodnotiť pravdivosť skutkového tvrdenia, ktoré je obsahom odpovede a rozsah jeho právneho posudzovania toho, že či je povinný odpoveď uverejniť, je daný § 11 ods. 10, po rozporovom konaní sa lehota na uverejnenie odpovede upravuje na 4 dni.   
K § 11ods. 6
Združenie nesúhlasí  s  týmto  textom  predkladateľa: „v rovnakej periodickej tlači a na rovnakom mieste  a rovnakým písmom, ako bolo uverejnené skutkové tvrdenie a s označením „odpoveď“, ku ktorému bude pripojené meno a priezvisko alebo názov žiadateľa o uverejnenie odpovede“. Združenie navrhuje miesto toho takýto text: „a takým spôsobom, aby odpoveď bola umiestnením a formou rovnocenná textu obsahujúceho skutkové tvrdenie“. S týmto nemožno súhlasiť, pretože v texte navrhnutom Združením chýba údaj o tom, že odpoveď musí byť uverejnená v rovnakej periodickej tlači. Okrem toho znenie navrhnuté predkladateľom je precíznejšie. Upravuje sa zmena miesta na uverejnenie odpovede, a to na rovnocenné miesto. 
K § 11 ods. 7 a 8
- Združenie    vo    svojom     návrhu    §  11  vypustilo   odseky  7  a  8      navrhnuté predkladateľom, ktoré znejú:
 „(7) Odpoveď nesmie byť uverejnená formou listu čitateľa. K uverejnenej    odpovedi     nie je vydavateľ periodickej tlače oprávnený uverejniť žiadny súvisiaci text obsahujúci hodnotiaci úsudok, a to ani na inom mieste vydania periodickej tlače.
 (8) Ak nie je možné z dôvodu zmeny štruktúry periodickej tlače odpoveď uverejniť na rovnakom mieste, je vydavateľ periodickej tlače povinný odpoveď uverejniť na inom mieste primeranom obsahu a rozsahu uverejneného skutkového tvrdenia.  V odseku 8 sa rieši situácia zmeny štruktúry periodickej tlače a navrhuje sa, aby v prípade zmeny štruktúry periodika, napr. pri zániku určitej rubriky alebo pri jej premiestnení na inú stranu alebo pri zániku vkladanej prílohy, bola odpoveď uverejnená na inom primeranom mieste, teda napr. na tej strane, na ktorú bola rubrika premiestnená a pod. Aj keď sa akceptuje čiastočne pripomienka a prvá časť odseku 7 sa z návrhu zákona vypúšťa, v žiadnom prípade však nie je možné odpoveď uverejniť napr. v rubrike Listy čitateľov, ak skutkové tvrdenie, na ktoré sa odpovedá, bolo uverejnené v inej osobitnej rubrike napr. v rubrike Ekonomika alebo bolo obsahom prílohy, ktorá už zanikla.        
K § 11 ods. 9
- Združenie so znením tohto ustanovenia   súhlasí,   avšak označuje ho, vzhľadom na jeho  návrh  vypustiť  odseky  7  a  8 ako odsek 7, s čím nemožno, berúc  do  úvahy vyššie  uvedené, súhlasiť.
K § 11 ods. 10
- Združenie  označuje  tento odsek  ako  odsek 8,  vzhľadom na  jeho  návrh vypustiť odseky 7 a 8, s čím nemožno, berúc do úvahy vyššie uvedené, súhlasiť. V § 11  ods. 10 je uvedený taxatívny výpočet prípadov, kedy vydavateľ nie je povinný uverejniť odpoveď. Združenie rozširuje tento taxatívny výpočet o ďalších 5 nižšie uvedených prípadov. Združenie teda navrhuje, tento text:
 „Vydavateľ periodickej tlače nie je povinný  uverejniť odpoveď, ak
6)  by uverejnenie odpovede predstavovalo porušenie dobrých mravov alebo by jeho uverejnením došlo k spáchaniu trestného činu alebo iného deliktu,
7)napádané skutkové tvrdenie je citáciou tvrdenia tretej osoby určenej pre verejnosť alebo jeho pravdivou interpretáciou a ako také bolo označené alebo prezentované,
8)žiadateľ o uverejnenie odpovede dostal pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie možnosť sa k nemu vyjadriť, ale túto možnosť nevyužil a vydavateľ to môže preukázať,
9)žiadateľ o uverejnenie odpovede dostal pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie možnosť sa k nemu vyjadriť a jeho vyjadrenie bolo v texte uverejnené,
10)ak sa žiadateľ o uverejnenie odpovede domáha uverejnenia odpovede s obsahom, ktorý obsah už bol na jeho žiadosť uverejnený.“ 

Ad 6)
Akceptuje sa.
Ad 7)
Nie je žiadny dôvod na to, aby napr. fyzická osoba, o ktorej je v periodickej tlači uverejnené skutkové tvrdenie, ktoré je citáciou tretej osoby, nemohla na toto skutkové tvrdenie odpovedať a uviesť k nemu svoje stanovisko. Keby sme dotknutej fyzickej osobe neumožnili uviesť svoje stanovisko k skutkovému tvrdeniu vyslovenému treťou osobou, tak posledné slovo by mal ten, koho vydavateľ citoval, čím by došlo k zrejmej nerovnosti medzi periodickou tlačou a dotknutou fyzickou osobou. Periodická tlač by tak mohla uverejňovať akékoľvek citácie tretích osôb o inej osobe, avšak táto iná osoba by k nim nemohla zaujať svoje stanovisko. Verejnosť by tak dostávala len jednostranné informácie Navyše, aj keby vydavateľ nebol povinný uverejniť odpoveď, tak ako to navrhuje Združenie, teda vtedy ak skutkové tvrdenie je citáciou tretej osoby určenej pre verejnosť alebo jeho pravdivou interpretáciou, nemalo by to vplyv na posúdenie zodpovednosti vydavateľa podľa § 11 Občianskeho zákonníka, teda na posúdenie jeho zodpovednosti za zásah do práva na ochranu osobnosti, pretože pre posúdenie tejto objektívnej zodpovednosti je rozhodujúca skutočnosť, či citované skutkové tvrdenie o inej osobe uverejnené v periodickej tlači je spôsobilé privodiť dotknutej osobe ujmu (viď aj odpoveď predkladateľa na návrh Združenia zapracovať do § 13 ustanovenie o ospravedlniteľnom omyle).  
Ad 8)
Nie je dôvod na to, aby  fyzická osoba nemohla odpovedať na skutkové tvrdenie, ak pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie dostala možnosť sa k nemu vyjadriť, ale túto možnosť nevyužila a vydavateľ to môže preukázať. Navrhovaná právna úprava vyvoláva viacero otázok. Napr: ako by vydavateľ preukazoval, že osoba nevyužila možnosť vyjadriť sa?  Prečo by sa mala osoba vyjadrovať k textu obsahujúcemu skutkové tvrdenie pred jeho uverejnením, ak nemá istotu, že tento text obsahujúci skutkové tvrdenie, vrátane jeho nadpisu nebude následne zmenený? Veď samotní novinári sa často sťažujú  na zásahy do ich príspevkov, vrátane nadpisov. 
Ad 9)
Nie je dôvod  na  to, aby   fyzická osoba  nemohla odpovedať na skutkové tvrdenie, ak dostala pred uverejnením textu obsahujúceho skutkové tvrdenie možnosť sa k nemu vyjadriť a jej vyjadrenie bolo v texte uverejnené. Aj táto navrhovaná právna úprava vyvoláva viacero otázok. Napr: ako by boli stanovené obsahové a rozsahové kritéria na uverejnenie vyjadrenia? Ako by vydavateľ zaručil osobe, že text obsahujúci skutkové tvrdenie, ku ktorému sa vyjadrí nebude následne zmenený?   
Ad 10)
Nie je dôvod na to, aby  fyzická osoba nemohla odpovedať na to isté  skutkové tvrdenie uverejnené napr. o týždeň aj tou istou odpoveďou zmenenou len v časti týkajúcej sa označenia názvu a dňa vydania periodickej tlače a označenia skutkového tvrdenia s uvedením, kde v periodickej tlači sa nachádza, pokiaľ vydavateľ k opätovne uverejnenému skutkovému tvrdeniu uverejnenému v rovnakom kontexte, neuverejní aj pôvodnú odpoveď, i keď aj to by ešte nemuselo naplniť obsah  a účel práva na odpoveď. V zásade platí jedno skutkové tvrdenie rovná sa jedna odpoveď. 
Združenie navrhuje aj nový odsek § 11, ktorý označuje ako odsek 9 a ktorý znie: „Osoba, na žiadosť ktorej bola vydavateľom uverejnená odpoveď podľa tohto zákona, nemôže požadovať uverejnenie ďalšej odpovede na túto odpoveď“. Takéto ustanovenie je nadbytočné vzhľadom na § 11 ods. 1, ktorý presne vymedzuje, kedy vzniká právo na odpoveď. Navyše podľa § 11 ods. 10 písm d) návrhu zákona vydavateľ nie je povinný uverejniť odpoveď, ak „odpoveď smeruje proti skutkovému tvrdeniu uverejnenému na základe preukázateľného predchádzajúceho súhlasu žiadateľa o uverejnenie odpovede“.

 § 12 Právo na dodatočné oznámenie
§ 12 ods. 1 – upozorňujeme na všeobecný pojem „konania“ Navrhujeme aby predmetné konania boli jasne špecifikované: a to nasledovne:
Ak periodická  tlač obsahuje skutkové tvrdenie o trestnom alebo priestupkovom konaní vedenom proti fyzickej osobe alebo o správnom konaní vedenom proti orgánu verejnej moci alebo o konaní vo veci správnych deliktov vedenom proti fyzickej alebo právnickej osobe, na základe ktorého možno fyzickú osobu, právnickú osobu alebo orgán verejnej moci presne určiť, a toto konanie bolo ukončené právoplatným rozhodnutím, má fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci právo žiadať bezodplatné uverejnenie dodatočného oznámenia o konečnom výsledku tohto konania. Vydavateľ periodickej tlače je povinný  dodatočné oznámenie uverejniť“.

Stanovisko MK SR k uvedenému návrhu ZVPT - § 12	odôvodnenie  neakceptovania návrhu
Združenie upozorňuje na všeobecný    pojem  „konania“  a navrhuje,  aby predmetné konania boli jasne špecifikované nasledovne: „Ak periodická tlač   obsahuje skutkové tvrdenie o trestnom alebo priestupkovom  konaní vedenom proti fyzickej osobe alebo o správnom konaní vedenom proti orgánu verejnej moci alebo o konaní vo veci správnych deliktov vedenom proti fyzickej alebo právnickej osobe, na základe ktorého možno fyzickú osobu, právnickú osobu alebo orgán verejnej moci presne určiť, a toto konanie bolo ukončené právoplatným rozhodnutím, má fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci právo žiadať bezodplatné uverejnenie dodatočného oznámenia o konečnom výsledku tohto konania. Vydavateľ periodickej tlače je povinný  dodatočné oznámenie uverejniť. S takouto špecifikáciou konaní nemožno súhlasiť, pretože nepokrýva napr. civilné konanie alebo konanie pred Ústavným súdom SR. Pritom v periodickej tlači môže byť napr. uverejnené skutkové tvrdenie, že prebieha konanie o určenie otcovstva, teda konanie o tom, či XY je otcom dieťaťa, ktoré porodila napr. známa vydatá  herečka. Dopad tohto skutkového tvrdenia na súkromný život XY a herečky netreba zdôrazňovať. Inými slovami povedané, skutkové tvrdenie o civilnom konaní môže mať niekedy omnoho väčší význam ako napr. skutkové tvrdenie o správnom konaní, a preto predkladateľ volil všeobecný   pojem konanie. 
 
§ 12 Ods.6 písmeno d navrhujeme doplniť: „predtým alebo v čase, keď mu bola doručená..

§ 13 Spoločné ustanovenia...

§ 13 Ods.1. Navrhujeme doplniť:
„Na nového vydavateľa prechádza táto povinnosť jedine vtedy, ak zmluvne prevzal tento záväzok pri kúpe periodickej tlače od pôvodného vydavateľa

§ 13 Ods .2.
Ustanovenie  zakotvujúce právo na náhradu nemajetkovej ujmy v prípade neuverejnenia opravy, odpovede alebo dodatočného oznámenia, je neprijateľné. Po prvé preto, pretože právo na priznanie náhrady nemajetkovej ujmy sa formuluje ako obligatórne, hoci k žiadnej nemajetkovej ujme neuverejnením opravy, odpovede alebo dodatočného oznámenia nedochádza a po druhé preto, pretože predstavuje duplicitnú úpravu vo vzťahu k § 13 ods.2, 3 ObčZ, čím sa vytvára priestor na duplicitný postih. Navrhujeme preto vypustiť druhú i tretiu vetu tohto odseku.

Stanovisko MK SR k uvedenému návrhu ZVPT - § 13 ods. 2 odôvodnenie  neakceptovania návrhu
Nemožno súhlasiť, a to z týchto dôvodov: 
V prvom rade treba uviesť, že dnes nájdeme v slovenskom právnom poriadku niekoľko desiatok právnych noriem, ktoré umožňujú uplatniť si nárok na primeranú peňažnú náhradu, a to aj bez toho, aby bol tento nárok podmienený tým, že morálna satisfakcia nepostačuje.
Napr. podľa § 19b ods. 2 Občianskeho zákonníka „pri neoprávnenom použití názvu právnickej osoby sa možno domáhať na súde, aby sa neoprávnený užívateľ zdržal jeho užívania a odstránil závadný stav; možno sa tiež domáhať primeraného zadosťučinenia, ktoré sa môže požadovať aj v peniazoch“. To podľa ods. 3 § 19 Občianskeho zákonníka „platí primerane aj pre neoprávnený zásah do dobrej povesti právnickej osoby“. Z citácie § 19 ods. 2 a 3 Občianskeho zákonníka je zrejmé, že zákon nepodmieňuje nárok na náhradu v peniazoch tým, že morálna satisfakcia nepostačuje.
Podľa § 41 ods. 9 Zákonníka práce „ak zamestnávateľ pri vzniku pracovného pomeru poruší povinnosti ustanovené v odsekoch 5, 6 a 8, fyzická osoba má právo na primeranú peňažnú náhradu“. Toto ustanovenie zase umožňuje priznať len primeranú peňažnú náhradu, čiže nepredpokladá morálnu satisfakciu napr. ospravedlnenie. Peňažná náhrada tu patrí poškodenej osobe bez ohľadu na závažnosť a intenzitu porušenia povinností zamestnávateľa.
Podľa § 3 ods. 5 zákona č. 250/2007 Zb. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov zase platí, že „proti porušeniu práv a povinností ustanovených zákonom  s cieľom ochrany spotrebiteľa môže sa spotrebiteľ  proti porušiteľovi na súde domáhať ochrany svojho práva. Združenie sa môže na súde proti porušiteľovi domáhať, aby sa porušiteľ zdržal protiprávneho konania a aby odstránil protiprávny stav. Osoba, ktorá na súde úspešne uplatní porušenie práva alebo povinnosti ustanovenej týmto zákonom  a osobitnými predpismi, má právo na primerané finančné zadosťučinenie od toho, koho porušenie práva alebo povinnosti ustanovenej týmto zákonom a osobitnými predpismi je spôsobilé privodiť ujmu spotrebiteľovi.“
V druhom rade treba uviesť, že platný zákon č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov v § 20 ods. 2 uvádza, že „nedotknuté zostávajú ustanovenia Občianskeho zákonníka o ochrane osobnosti“. To znamená, že uplatnenie nároku na uverejnenie tlačovej opravy nevylučuje uplatnenie práv podľa ustanovení o ochrane osobnosti alebo ochrane názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby v zmysle Občianskeho zákonníka. Teda aj dnes sa je možné domáhať aj uverejnenia tlačovej opravy podľa zákona č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov, ako aj morálnej satisfakcie (napr. ospravedlnenia) a peňažnej satisfakcie, teda náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch.
V treťom rade treba uviesť, že neoprávnenosť zásahu do osobnostných práv a následné priznanie zadosťučinenia podľa § 13 Občianskeho zákonníka sa neposudzuje podľa toho, či došlo k porušeniu navrhovaného tlačového zákona. Porušením navrhovaného tlačového zákona ešte nemusí dôjsť k neoprávnenému zásahu do práva na ochranu osobnosti a naopak, neporušením tlačového zákona môže dôjsť k zásahu do ochrany osobnosti. Napr. ak vydavateľ neuverejní opravu nepravdivého skutkového tvrdenia, poruší tým síce navrhovaný tlačový zákon, ale k zásahu do práva na ochranu osobnosti dôjsť nemusí, pretože nie každé nepravdivé skutkové tvrdenie o fyzickej osobe je automaticky neoprávneným zásahom do práva na ochranu osobnosti.
Súd bude určovať výšku peňažnej náhrady alebo výšku nemajetkovej ujmy v peniazoch s prihliadnutím na závažnosť vzniknutej ujmy a na okolnosti, za ktorých k porušeniu práva došlo. Na tieto dve kritéria, ktoré umožňujú zohľadniť rôzne situácie, bude súd prihliadať ex offo. 

§ 13 Ods. 3 – navrhujeme zmeniť lehotu 30 dní na lehotu 15 dní, tak ako to ustanovuje súčasná právna úprava.

§ 13 ods. 4 – navrhujeme vypustiť termín „blízke osoby“ a poslednú časť vety zmeniť nasledovne cit“ .... výkon tohto práva prechádza na jeho manžela, deti , a pokiaľ ich niet na rodičov“.

§ 13 ods. 7 – navrhujeme úplne vypustiť. Poukazujeme na to, že toto práva je upravené v Občianskom zákonníku viď § 19b , ktorý hovorí cit.:“ 
1) Právnické osoby majú svoj názov, ktorý musí byť určený pri ich zriadení.
2) Pri neoprávnenom použití názvu právnickej osoby sa možno domáhať na súde, aby sa neoprávnený užívateľ zdržal jeho užívania a odstránil závadný stav; možno sa tiež domáhať primeraného zadosťučinenia, ktoré sa môže požadovať aj v peniazoch.
3) Odsek 2 platí primerane aj pre neoprávnený zásah do dobrej povesti právnickej osoby.“
Navrhujeme do § 13 zapracovať ustanovenia „O ospravedlniteľnom omyle“. Cit.“ 
      Vydavateľ nie je povinný uverejniť odpoveď alebo dodatočné oznámenie ak napádané zverejnené informácie, prípadne ich napádaná časť, sú citáciou vyjadrenia tretej osoby, alebo oficiálnej informácie alebo správy tlačovej agentúry, alebo ich pravdivou interpretáciou a ako také boli označené alebo prezentované.“
      resp. poukazujeme na aplikovanie znenia § 15 zákona č. 46/2000 S. Tiskový zákon platný v ČR.  cit.:“ 
Výjimky z povinnosti uveřejnit odpověď a dodatečné sdělení 
1) Vydavatel není povinen uveřejnit odpověď nebo dodatečné sdělení, jestliže 
a) uveřejněním navrženého textu by byl spáchán trestný čin nebo správní delikt, 
b) uveřejnění navrženého textu by bylo v rozporu s dobrými mravy, 
c) napadené sdělení, popřípadě jeho napadená část, je citací sdělení třetí osoby určeného pro veřejnost nebo jeho pravdivou interpretací a jako takové bylo označeno nebo prezentováno. 
2) Vydavatel není povinen uveřejnit odpověď, jestliže žádost o její uveřejnění směřuje vůči sdělení uveřejněnému na základě prokazatelného předchozího souhlasu osoby, která žádost podala. 
3)	Vydavatel není povinen uveřejnit dodatečné sdělení, jestliže ještě předtím, než mu byla žádost o jeho uveřejnění doručena, uveřejnil sdělení odpovídající dodatečnému sdělení z vlastního podnětu a dodržel přitom podmínky stanovené tímto zákonem. „
4)	
Pokuty
§ 14 ods. 1 písm. d) – navrhujeme vypustiť, keďže navrhujeme vypustiť § 5 ods. 2

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

 
O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

A

A

N

N 

N

N

N

A

N

N

N

N

A

A

A

CA

A

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N

N

Ustanovenie sa vypúšťa.

V krízových situáciách sa zverejňuje oznámenie Policajného zboru v požadovanom  rozsahu. Ide o čas vojny, vojnového stavu výnimočného stavu a núdzového stavu, ohrozenia zdravia a života.

Viď zdôvodnenie na strane 2  tohto vyhodnotenia pripomienok k  § 2. 

Z odvolaním sa na štátnu dotáciu nie je možné jej prijímateľovi ustanoviť povinnosť odpovedať v rozsahu ako orgánu verejnej moci.

Vydavateľ zodpovedá za obsah tlače okrem v návrhu zákona vymedzených výnimiek a osobitných predpisov. Uvedený návrh nezodpovedá uvádzanému zdôvodneniu, ak informácie poskytujú štátne organizácie, príspevkové atď., ďalej však návrh hovorí o citácii respondenta – respondent je osoba, ktorej sa pýtame, okruh je široký. Vo vzťahu k čitateľovi a verejnosti je zdroj irelevantný. Znamenalo by to, že v tlači je možné uverejniť informáciu, ktorá je citáciou „osoby XY, že iná osoba AB je vrah“, v zmysle zásad novinárskej činnosti je novinár povinný si overiť tento údaj, ak v rovine objektívnosti si tento údaj overí a AB nie je vrah, tak túto informácie nemôže uverejniť. Je to príklad citácie. Ak má pripomienkujúci subjekt na mysli informácie získané od orgánov verejnej moci, ak sú o ich činnosti, nie je jasné čo sa tým myslí, či pôjde o nesprávne údaje, omyl či klamstvo, vždy je to o ich činnosti, ak sa myslí informácia získaná od orgánu verejnej moci vo vzťahu k iným osobám alebo inštitúciám, opäť platí zásada overenia alebo poskytnutia priestoru dotknutým osobám. 

Vydavateľ zodpovedá za zverejnený obsah. Vydavateľ zodpovedá za obsah tlače okrem v návrhu zákona vymedzených výnimiek. Náhradu škody je možné riešiť zmluvne medzi
tlač. agentúrou a vydavateľstvom.

Pri povinnostiach v § 6 ods. (2)  sa ustanovuje administratívno-právna zodpovednosť,  v trestnom práve  môže byť vyvodená zodpovednosť len voči fyzickej osobe, vyvodená nemôže byť zodpovednosť voči právnickej osobe
-iné je vysloviť názor, ale nie je možné spochybniť pojmy zľahčovanie, ospravedlňovanie alebo schvaľovanie Tak ako  vo vysielaní aj v tlači v prípade § 6 písm. a) až c),  sa posudzuje forma - jej zneužitie či už písmom, slovom alebo obrazom, v trestnom zákone je to šírenie, zvádzanie, podnecovanie atď.

Zdôvodnenie uvedeného návrhu je nenáležité, novinár bez ohľadu, či pracuje v elektronickom médiu (vo vysielaní s podmienkou udelenia licencie) a na to, v akom médiu pracuje má zaručenú slobodu prejavu a právo slobodne vyhľadávať informácie.
Pripomienka ide nad rámec toho, čo  sa uvádza v návrhu zákona, nie je možné hovoriť o duplicite s trestným poriadkom. Ide aj o súlad podmienok a ustanovení pre zverejňované informácií vo vysielaní a v periodickej tlači. 

Pravidlá a podmienky volebnej kampane sú v zákonoch upravujúcich voľby a konanie referenda upravené. 

V krízových situáciách sa zverejňuje oznámenie Policajného zboru v požadovanom  rozsahu. Ide o čas vojny, vojnového stavu výnimočného stavu a núdzového stavu alebo ohrozenia života, zdravia atď. Nie je predpoklad, že by rozsah bránil uverejneniu, argumentácia „obvodnými oddeleniami“ je v tomto prípade nenáležitá.
Oznámenia v krízových situáciách nie je možné upravovať, bezodkladne je v najbližšom čísle, samozrejme závisí, kedy je o uverejnenie oznámenia požiadané. 

V pripomienkovom konaní bola akceptovaná pripomienka MS SR, ochrana zdroja bude ustanovená ako povinnosť zachovávať mlčanlivosť o zdroji a pôvode informácií v súlade s TZ a Trestným poriadkom. 

Znenie ustanovenia bolo upravené.

Elektronická verzia sa z návrhu zákona vypúšťa.

Oznámenia o vlastníckych pomeroch aj krížové vlastnícke vzťahy vydavateľa k iným masmédiám budú sprístupnené na internetovej stránke MK SR. V tlači uvedené nebude uvádzané.

Oprava plní iný účel ako odpoveď. Účelom opravy vydavateľa je zabezpečiť, aby sa verejnosti čo najrýchlejšie dostala informácia o nepravdivých tvrdeniach a aká je pravda. Účelom odpovede dotknutého subjektu je vytvoriť rovnosť podmienok, umožniť subjektom, aby v periodickej tlači prezentovali svoje stanovisko k skutkovému tvrdeniu, ktoré sa dotýka ich cti, dôstojnosti, dobrej povesti a pod.    
Platný zákon o  periodickej tlači  v § 20 ods.2 uvádza, že „nedotknuté zostávajú ustanovenia Občianskeho zákonníka o ochrane osobnosti“. To znamená, že uplatnenie nároku na uverejnenie tlačovej opravy nevylučuje uplatnenie práv podľa ustanovení o ochrane osobnosti alebo ochrane názvu alebo dobrej povesti právnickej osoby v zmysle Občianskeho zákonníka. Teda aj dnes je možné kumulovať ochranu podľa zákona o periodickej tlači a podľa Občianskeho zákonníka, pričom doteraz nikto úspešne nenapadol ustanovenie § 20 ods. 2 zákona č. 81/1966 Zb. o periodickej tlači a o ostatných hromadných informačných prostriedkoch v znení neskorších predpisov  na Ústavnom súde SR. V treťom rade treba uviesť, že v praxi môžu nastať rôzne situácie, ktoré si vyžadujú  existenciu aj práva na opravu aj práva na odpoveď.
Ak by predkladateľ akceptoval návrh § 11 predložený pripomienkujúcim subjektom a v periodickej tlači by bolo uverejnené nepravdivé skutkové tvrdenie, dotknutá osoba by sa nedomohla nikdy domôcť opravy a verejnosť by tak mala o tejto osobe
nepravdivé informácie.    

Dôvody neakceptácie sú uvedené v texte pod pripomienkou a návrhom pripomienkujúceho subjektu.

Odôvodnenie neakceptácie návrhu 
pripomienkujúceho subjektu.

Odôvodnenie neakceptácie návrhu 
pripomienkujúceho subjektu.

Pojem „v čase“ nie je terminologicky presný.

V § 13 ods. 1 návrhu zákona ide  o zákonnú sukcesiu. Pri navrhovanej úprave by právo na opravu, odpoveď a dodatočné oznámenie zostalo nechránené, ak by došlo k zmene vydavateľa periodickej tlače a ak by nový vydavateľ zmluvne neprevzal tento záväzok pri kúpe periodickej tlače od pôvodného vydavateľa, čo by sa zrejme nestalo, pretože nový vydavateľ by nemal záujem preberať zmluvne na seba také záväzky, o ktorých môže rozhodovať aj súd a na základe ktorých mu súd môže uložiť aj povinnosť zaplatiť náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch. Okrem toho, žiadateľ sa z vydania periodickej tlače (z tiráže) dozvie len to, že došlo k zmene vydavateľa, ale nedozvie sa aký je charakter právnych vzťahov medzi pôvodným a novým vydavateľom a aké právne dôsledky pre neho z toho vyplývajú. 

Stanovisko MK SR k pripomienke je uvedené pod pripomienkou a návrhom pripomienkujúceho subjektu.

 

Odôvodnenie MK SR.

Lehota 30 dní je dôležitá pre čas na zváženie a rozhodovanie, potrebná pre rozhodnutie  o podaní žaloby, právne kroky, prípadnú právnu pomoc a pod. 
Blízky okruh osôb zaručuje väčšiu možnosť uplatniť práva na nápravu  napr. ak niet detí, aj vnuci môžu uplatniť toto právo.

Ustanovenie je potrebné z dôvodu vymedzenia práva dotknutej osoby obrátiť sa na súd aj bez predchádzajúceho uplatnenia práva na nápravu v periodickej tlači

      Návrh je totožný s pripomienkou k § 5, pôvodne § 4, v ktorom je uvádzaný návrh, ktorý je svojou podstatou odlišný od uvádzaného zdôvodnenia. 
       Ak by bol ospravedlniteľný omyl  akceptovaný, musí byť vylúčený zo zodpovednosti v § 5, nie však v podobe návrhu uvádzaného pripomienkujúcim subjektom ako vyjadrenie tretej osoby alebo informácie alebo správy tlačovej agentúry – je to viac úrovní, ktoré sa v nesprávnej interpretácii prelínajú, na druhej strane z hľadiska verejnosti a čitateľov je zdroj irelevantný.

Z dôvodu neakceptovania pripomienky vypustiť § 5 ods. 2, po úprave § 6, výška bola znížená.

ANRTS

APR SR

STV

TASR

§ 2 ods. 5

§ 3

§ 4 ods. 2
po úprave 
§ 5

§ 8

§ 6

Návrh zákona zavádza do pr. poriadku SR ochranu zdroja a obsahu, ktoré sú nevyhnutné pre prof. prácu novinárov. Návrh zákona však napriek skutočnosti, že je označený ako tlačový a mal by upravovať práva novinárov bez ohľadu na spôsob zverejňovania výsledkov ich práce, zavádza tento inštitút len pre novinárov period. tlače. Z toho pohľadu považujeme návrh za diskriminačný voči novinárom pôsobiacim v iných médiách, a preto žiadame, aby návrh zákona riešil ochranu zdroja a obsahu informácie aj pre novinárov mimo period. tlače.
Táto pripomienka je zásadná.

Návrh zákona svojou pôsobnosťou pokrýva len úzky segment problematiky štandard. Tlač. Zákona, a preto v prípade, že ministerstvo má záujem upravovať len period. tlač, navrhujeme vypustiť text v zátvorke a ponechať názov zák. o period. tlači a zmene a doplnení niekt. zákonov.

- zákon neupravuje povinnost novinara a vydavatela chranit zdroj informacii - mame za to, ze pre zachovanie principov slobody tlace je toto ustanovenie nevyhnutne a navrhujeme, aby bolo v zakone zachytene 

- pri ustanoveniach prava na opravu a na odpoved nie je jasne, co je povazovane za skutkove tvrdenie a co za hodnotiaci usudok. Aj hodnotiaci usudok moze byt klamlivy - uvediem explicitny  priklad, ak vydavatel uverejni  formulaciu "XY si naplnil vrecka na ......."  namiesto "XY prijal uplatok resp. sa nezakonne bohatil". Bude prva formulacia zakladat pravo na opravu resp. odpoved? 
- internetova edicia novin - ak su ich sucastou publikovane stranky jednotlivcov,t.j. blogy, do akej miery bude vydavatel zodpovedny za ich obsah a ci bude mat moznost vzdat sa zodpovednosti za ich obsah. Zakon uvadza velmi vseobecne, ze za periodicku tlac sa oznacuje aj internetova stranka. Bolo by teda vhodne upravit presnejsie pokial siaha toto oznacenie. 

Ustanovenie § 2 ods. 5 – Vymedzenie niektorých pojmov
Podľa § 2 ods. 5 návrhu zákona:
„Inzercia je oznámenie, ktoré je uverejnené v periodickej tlači za odplatu alebo inú protihodnotu. Inzerciou je aj reklama podľa osobitného predpisu 1) zverejnená bezodplatne, ako aj vlastná propagácia.“
Ustanovenie § 4 ods. 2) návrhu zákona pri vymedzení zodpovednosti vydavateľa pracuje s troma samostatnými pojmami: 
-         inzercia
-         reklama
-         iná propagácia.
Pojem „reklama“, použitý v § 4 ods. 2 už nie je vyšpecifikovaný na reklamu zverejnenú bezodplatne.
Odporúčame preto do znenia  § 2 ods. 5 návrhu zákona zakomponovať reklamu s odkazom na zákon o reklame (podľa osobitného predpisu, zákon č. 147/2002 Z. z. o reklame), nakoľko odkaz na predmetný zákon je v návrhu zákona uvedený iba pri reklame zverejnenej bezodplatne.
Ustanovenie § 3 – Právo na informácie
Podľa § 3 návrhu zákona:
„ Orgány verejnej moci, nimi riadené rozpočtové organizácie a príspevkové organizácie, vrátane orgánov územnej samosprávy a policajných orgánov, ako aj právnické osoby zriadené zákonom sú povinné na základe rovnosti poskytovať informácie o svojej činnosti pre pravdivé, včasné a všestranné informovanie verejnosti, tým nie sú dotknuté ustanovenia podľa osobitného predpisu. 5)“	
Navrhujeme doplniť predmetné ustanovenie návrhu a zakomponovať do textu výslovne obmedzenia prístupu k informáciám  v prípade ak je požadovaná informácia v súlade s právnymi predpismi označená za štátne tajomstvo alebo služobné tajomstvo, alebo patrí do bankového alebo daňového tajomstva. Rovnako informácie, ktoré by mohli zasiahnuť do ochrany osobnosti a osobných údajov a ochrany obchodného tajomstva.
Ustanovenie § 4 ods. 2 – Zodpovednosť vydavateľa periodickej tlače
Z navrhovaného znenia vyplýva výklad, že klamlivá alebo porovnávacia reklama sa zverejňujú podľa osobitných predpisov, teda aj podľa Obchodného zákonníka a zákona o reklame, citujeme: „vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá najmä za klamlivú alebo porovnávaciu reklamu zverejnenú podľa osobitných predpisov. 6)
Odporúčame v druhej vete za bodkočiarkou zmeniť formuláciu na:
„vydavateľ periodickej tlače nezodpovedá najmä za klamlivú alebo porovnávaciu reklamu. 6)
Odkaz pod čiarou: 6) § 45 zákona č. 513/1991 Zb. Obchodný zákonník v znení zákona č. 147/2001 Z. z., § 3 ods. 3 a § 4 zákona č. 147/2001
Ustanovenie § 8 – Evidencia periodickej tlače
	Ustanovenie § 8 ods. 1 je potrebné doplniť tak, aby bolo zrejmé, že zmena a výmaz sa vykonajú na základe oznámenia vydavateľa, nakoľko navrhovaný text počíta s jeho oprávnením  iba pri predkladaní žiadosti o zápis do zoznamu, citujeme: „ Evidenciu periodickej tlače vykonáva ministerstvo zápisom do zoznamu periodickej tlače, zmenou  zápisu v zozname periodickej tlače a výmazom zápisu zo zoznamu periodickej tlače, a to na základe žiadosti o zápis do zoznamu periodickej tlače vydavateľa periodickej tlače alebo z vlastného podnetu.“
Tlačová rada
         V prípade výhrad dotknutej osoby voči skutočnostiam uvedeným v tlačovom médiu, zasahujúcim do jej osobnej autonómie, navrhujeme z dôvodu  pružnosti a časovej dostupnosti rozhodovania, zvážiť zavedenie inštitútu urýchleného rozhodcovského konania, ktoré by viedlo k vyhnutiu sa zdĺhavým súdnym procesom. Jeho vykonávanie by po vzájomnej dohode strán mohlo byť zverené do kompetencií mediátorom (zákon č. 420/2004 Z. z. o mediácii). Do legálneho textu návrhu tlačového zákona navrhujeme doplniť ustanovenie, v ktorom by sa zadefinovali kompetencie Tlačovej rady ako stavovského orgánu a orgánu dohliadajúceho nad dodržiavaním princípov novinárskej etiky a zadefinovalo jeho postavenie ako poradného orgánu v prípade mediačných konaní s relevantnou vážnosťou posúdenia vzniknutého sporu v rovine uplatňovania dobrých mravov v žurnalistickej praxi.

            upraviť § 6 Ochrana zdroja a obsahu informácie tak, aby sa vzťahoval aj na činnosť redaktorov a spolupracovníkov tlačovej agentúry.
            Pripomienka je zásadná.
            Odôvodnenie:
            Návrh zákona v § 6 ustanovuje ochranu zdroja a obsahu informácie vo vzťahu k vydavateľom periodickej tlače a osobám, ktoré sa na získavaní a spracúvaní informácií na uverejnenie v periodickej tlači zúčastňujú. Tlačová agentúra Slovenskej republiky – Slovakia je v praxi primárnym zdrojom informácií pre novinárov, na jej zamestnancov sa však paradoxne zavádzaná ochrana nevzťahuje.

Z

O

O

O

O

O

O

O

O

O

Z

A

A

N

N

N

N

A

A

N

N

A

Návrh upravuje ochranu zdroja v zmysle pripomienky MS SR, ustanovuje sa povinnosť mlčanlivosti.
Uvedené sa upravuje návrhom práva na opravu – ak sú zverejnené nepravdivé skutkové tvrdenia, odpoveď umožňuje reagovať aj na uvedený prípad v pripomienke.

Návrh zákona sa po akceptácii pripomienok nebude týkať informácií zverejnených na internetových stránkach periodickej tlače

Ustanovenie sa vypúšťa, pri vylúčení zo zodpovednosti sa odkazuje na osobitné predpisy, po úprave v § 4.

Pri uvedenom sú žiadosti o zápis do zoznamu, zmenu zápisu a výmaz zápisu.

Sú to samoregulačné mechanizmy, etické a stavovské problémy sú riešené na báze profesných združení samoregulačnými mechanizmami, nie zákonnými normami.

RVR

ÚSN 

AHS

§ 4
po úprave 
§ 5

§ 9

§ 10

 

§ 13

§ 10 

          § 

§ 11

V § 4 ods. 2 navrhujeme vypustiť druhú časť vety a za objednávateľa doplniť „podľa osobitného predpisu“  (Vydavateľ periodickej tlače zodpovedá za obsah zverejnenej inzercie okrem inzercie, reklamy alebo inej propagácie, za ktorej obsah zodpovedá výlučne jej objednávateľ podľa osobitného predpisu)
Máme za to, že zákon o reklame ako zákon špeciálny vo vzťahu k reklame presne stanovuje, kto je zodpovedný za reklamu klamlivú a porovnávaciu. Navrhované ustanovenie sa nám javí ako duplicitné, nakoľko nie je nutné v tlačovom zákone negatívne vymedziť zodpovednosť vydavateľa periodickej tlače za klamlivú alebo porovnávaciu reklamu, keďže zákon o reklame vymedzuje túto zodpovednosť. 
Taktiež použitie slova najmä môže mať za následok právnu neistotu zodpovedných subjektov. Máme za to, že jednoduchším a priehľadnejším riešení sa javí ponechať vymedzenie základných pojmov a vymedzenie zodpovedných subjektov vo vzťahu k reklame v zákone špeciálnom a v tlačovom zákone odkázať na osobitný predpis bez duplicitného ustanovenia. 
            
            Všeobecné:
Návrh zákona by asi mal riešiť aj niektoré problematiky, ktoré táto verzia necháva bez povšimnutia. Napr.:
definíciu redaktora ako stáleho zamestnanca alebo zmluvného spolupracovníka redakcie, otázka odbornej spôsobilosti vykonávať povolanie redaktora,
deklaráciu slobody názoru a zákaz nátlaku na redaktora,
zákaz krížového vlastníctva médií a vytvárania mediálnych reťazcov,
stanovenie maximálneho podielu na mediálnom trhu (30%? pre jedno vydavateľské konzorcium), aby sa predišlo monopolizácii tlačou šíreného názoru,
zavedenie zvláštnej zníženej sadzby poštovného na doručovanie predplatených periodík,
vytvorenie fondu na podporu názorovej plurality, určeného na subvencovanie periodík, ktoré nemajú masívne príjmy z reklamy

II. Konkrétne k textu:
§ 9 Povinné údaje o periodickej tlači
(1)	Povinnými údajmi, ktoré musí obsahovať každé vydanie periodickej tlače, vrátane jej mutácií a každej prílohy sú:
a)	názov periodickej tlače, ak má, tak aj jej podtitul,
b)	počet vydaní periodickej tlače za rok  (periodicita),
c)	identifikácia vydavateľa periodickej tlače podľa § 8 ods. 3 písm. g),
d)	adresa redakcie, 
e)	meno a priezvisko šéfredaktora, ak je funkcia šéfredaktora zriadená a šéfredaktor bol ustanovený, alebo hlavného,  zodpovedného redaktora ak ba takáto funkcia zriadená a obsadená, alebo inak označeného riadiaceho pracovníka redakcie. 
§ 9
(2) Vydavateľ periodickej tlače, ktorý je právnickou osobou, je povinný v prvom čísle periodickej tlače vydanom v kalendárnom roku, uverejniť oznámenie o štruktúre vlastníckych vzťahov vydavateľa periodickej tlače podľa stavu k 31. decembru predchádzajúceho kalendárneho roku.
§ 10 Právo na opravu
(1)	Ak periodická tlač obsahuje nepravdivé skutkové tvrdenie o fyzickej osobe, právnickej osobe alebo o činnosti orgánu verejnej moci, na základe ktorého možno fyzickú osobu,  právnickú osobu alebo orgán verejnej moci presne určiť, má fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci právo žiadať bezodplatné uverejnenie opravy nepravdivého skutkového tvrdenia. Vydavateľ periodickej tlače je povinný opravu uverejniť.  
Toto nie je šťastná formulácia – jednak umožňuje, aby sa tretia osoba dožadovala uverejnenia opravy (kto bude riešiť sťažnosti na uverejnenie opravy „nepravdivých skutkových tvrdení“, ak sa niektorému členovi KSS nebude pozdávať kritika vlády K. Gottwalda, alebo funkcionárovi OKS pozitívny článok o vláde Mons. J. Tisa a pod.? Asi by bolo vhodné obmedziť právo na opravu na dotknutú osobu alebo štatutárneho predstaviteľa dotknutej právnickej osoby.
(10) Vydavateľ periodickej tlače nie je povinný uverejniť odpoveď, ak
a)	 žiadosť o uverejnenie odpovede bola  podaná po uplynutí lehoty   ustanovenej v odseku 2,
b)	žiadosť o uverejnenie odpovede nespĺňa náležitosti podľa odseku 3,
c)	odpoveď nespĺňa náležitosti podľa odseku 4,
d)	odpoveď smeruje proti skutkovému tvrdeniu uverejnenému na základe preukázateľného predchádzajúceho súhlasu žiadateľa o uverejnenie odpovede,
e)	predtým, ako mu bola doručená žiadosť o uverejnenie odpovede, uverejnil odpoveď na žiadosť niektorej z osôb uvedených v § 13 ods. 4 a dodržal pritom podmienky ustanovené týmto zákonom pre uverejnenie odpovede.
Sporný písm. e) – redakcia Pravdy si už dlhšie robí „alibi“ tým spôsobom, že v jeden deň čosi bombasticky publikuje a na druhý-tretí deň šéfredaktor informáciu „spresní“.  Písm. e) zakladá potenciálne spory, či je primerané uverejnenie opravy takýmto spôsobom, alebo či sa aj na redakčné ospravedlnenie vzťahuje dôsledne ods. 6.
§ 13
(2)	Ak vydavateľ periodickej tlače neuverejní opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie vôbec alebo ak nedodrží podmienky pre ich uverejnenie, o povinnosti uverejniť opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie rozhodne na návrh žiadateľa súd. Ak súd rozhodne, že vydavateľ periodickej tlače je povinný uverejniť opravu, odpoveď alebo dodatočné oznámenie, žiadateľ o uverejnenie opravy, odpovede alebo dodatočného oznámenia má právo na náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch, ak si ho uplatnil v návrhu podľa prvej vety. Výšku náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch určí súd s prihliadnutím na závažnosť vzniknutej ujmy a na okolnosti, za ktorých k porušeniu práva došlo.
Lenže vzhľadom k situácii na slovenských súdoch by to chcelo nepriamo novelizovať zákon o súdoch a vložiť sem dva body: Po prvé že súd o takomto návrhu rozhodne v lehote 14 dní od doručenia a po druhé že v prípade, ak vydavateľ alebo redakcia odmietnu uverejniť opravu a súd rozhodne, že žiadateľ bol v práve a mal nárok na uverejnenie opravy, súd vymeria náhradu nemajetkovej ujmy v rozpätí 500 tisíc až 10 miliónov Sk. Ak totiž nebude výška odškodnenia pre vydavateľa citeľnou ranou, nič sa nevyrieši, lebo redakcie budú opravy odmietať a poškodení si veľmi rozmyslia, či sa budú roky ťahať po súdoch.

§ 10  Právo na opravu
(1) Ak periodická tlač obsahuje nepravdivé skutkové tvrdenie o fyzickej osobe, právnickej osobe alebo o činnosti orgánu verejnej moci, na základe ktorého možno fyzickú osobu,  právnickú osobu alebo orgán verejnej moci presne určiť, má fyzická osoba, právnická osoba alebo orgán verejnej moci právo žiadať bezodplatné uverejnenie opravy nepravdivého skutkového tvrdenia. Vydavateľ periodickej tlače je povinný opravu uverejniť.  
Pripomienka AHS: Pojem skutkové tvrdenie nepostačuje, pretože skutkové tvrdenie môže byť pravdivé, avšak nevhodným výberom skutkových tvrdení (faktov) vznikne nepravdivá alebo skresľujúca výpoveď. Zákon sa opiera len o fakty, ale úplne vynecháva novinársky celok. V konkrétnej praxi vznikajú problémy nielen pri overovaní faktov, ale často nevhodným výberom pravdivých faktov vzniká nepravdivá výpoveď. Niektorí redaktori nevhodným výberom pravdivých faktov dokážu posunúť zmysel  novinárskeho prejavu úplne inde. 

(6) Vydavateľ periodickej tlače je povinný opravu uverejniť tak, ako bola navrhnutá alebo dohodnutá so žiadateľom o uverejnenie  opravy, v rovnakej periodickej tlači a na rovnakom mieste a rovnakým písmom, ako bolo uverejnené nepravdivé skutkové tvrdenie a  s označením „oprava“ uverejneným rovnakým písmom, akým bol uverejnený nadpis textu obsahujúceho nepravdivé skutkové tvrdenie. 
Pripomienka: Chýba pojem primeraný rozsah.

(9) Ak zanikne periodická tlač, jej vydavateľ je povinný opravu uverejniť v inej ním vydávanej periodickej tlači s rovnakou územnou pôsobnosťou a periodicitou. Ak tento vydavateľ už nevydáva žiadnu periodickú tlač, je povinný na svoje náklady strpieť uverejnenie opravy v inej periodickej tlači s rovnakou územnou pôsobnosťou a periodicitou.
Pripomienka: navrhujeme doplniť poslednú vetu 9.odstavca, aby bola zrejmá povinnosť vydavateľa uverejniť opravu v inom médiu s rovnakou pôsobnosťou a periodicitou
§ 11   Právo na odpoveď
       (4) Odpoveď musí obsahovať označenie názvu a dňa vydania periodickej tlače, ktorá obsahuje skutkové tvrdenie a označenie skutkového tvrdenia s uvedením, kde v periodickej tlači sa nachádza. Odpoveď musí byť rozsahom primeraná textu, ktorého obsahom je skutkové tvrdenie, a z neho vyplývajúci hodnotiaci úsudok; odpoveď je primeraná, ak nepresahuje rozsah tohto textu. Odpoveď môže obsahovať zhrnutie textu, ktorého obsahom je skutkové tvrdenie, a z neho vyplývajúci hodnotiaci úsudok; zhrnutie tohto textu sa do rozsahu odpovede nezapočítava. Odpoveď sa musí obmedziť len na skutkové tvrdenie a nesmie obsahovať hodnotiace úsudky žiadateľa o uverejnenie odpovede. Odpoveď musí byť podpísaná.
(4)	Pripomienka: Ak samotný príspevok obsahuje hodnotiaci úsudok, sme toho názoru, že mala by existovať možnosť využiť hodnotiaci úsudok aj v odpovedi

       (6) Vydavateľ periodickej tlače je povinný odpoveď uverejniť tak, ako bola napísaná žiadateľom o uverejnenie odpovede, v rovnakej periodickej tlači a na rovnakom mieste a rovnakým písmom, ako bolo uverejnené skutkové tvrdenie a  s označením „odpoveď“, ku ktorému bude pripojené meno a priezvisko alebo názov žiadateľa o uverejnenie odpovede. Označenie „odpoveď“ s menom a priezviskom alebo názvom žiadateľa o uverejnenie odpovede musí byť uverejnené rovnakým písmom, akým bol uverejnený nadpis textu obsahujúceho skutkové tvrdenie.                              Pripomienka: Chýba pojem primeraný rozsah.

(9)   Ak zanikne periodická tlač, je jej vydavateľ povinný odpoveď uverejniť v inej, ním vydávanej periodickej tlači, s rovnakou územnou pôsobnosťou a periodicitou. Ak tento vydavateľ už nevydáva žiadnu periodickú tlač, je povinný na svoje náklady strpieť uverejnenie odpovede v inej periodickej tlači s rovnakou územnou pôsobnosťou a periodicitou. 
Pripomienka: navrhujeme doplniť poslednú vetu 9.odstavca, aby bola zrejmá povinnosť vydavateľa uverejniť opravu v inom médiu s rovnakou pôsobnosťou a periodicitou.

O

O

   

O

O

O

O

O

O

O

O

O

A

N

N

A

N

N

N

N

N

N

N

Všeobecne:
Nie je potrebné definovať redaktora alebo vstupovať do zamestnaneckých
vzťahov, otázka odbornej spôsobilosti vôbec nemôže byť predmetom úpravy, štát nemôže určovať jej kritériá, krížové vlastníctvo rieši zákon o vysielaní a retransmisii č. 308/2000 Z.z., cenzúra je zakázaná Ústavou SR, sadzby rieši MF SR, v žiadnom prípade nie je možné zriaďovať fondy na podporu názorovej plurality a už vonkoncom tento problém vzťahovať k príjmom z reklamy.

V zmysle návrhu vo vzťahu obsah a zodpovednosť  je významný len vydavateľ, údaje upravené. 

Uvedené spadá pod pôsobnosť MS SR.

Ak bude skutkové tvrdenie pravdivé, ale nevhodným výberom skutkových tvrdení (faktov) vznikne nepravdivá alebo skresľujúca výpoveď, tak dotknutý subjekt bude môcť využiť právo na odpoveď podľa § 11. Odpoveďou bude môcť dotknutý subjekt zaujať svoje stanovisko k uverejnenému skutkovému tvrdeniu a z neho vyplývajúceho hodnotiaceho úsudku v rámci celého novinárskeho prejavu.

Oprava je opravou vydavateľa, a preto nie je potrebné na rozdiel od odpovede určovať jej rozsah. Okrem toho z § 10 ods. 6 vyplýva, že medzi vydavateľom a dotknutým subjektom môže dôjsť vo veci uverejnenia opravy k dohode. § 10 ods. 6 znie: „Vydavateľ periodickej tlače je povinný opravu uverejniť tak, ako bola navrhnutá alebo dohodnutá so žiadateľom o uverejnenie opravy...“. 
Uvedené je v návrhu upravené.

Navrhovaný zákon vychádza z nemeckého systému práva na odpoveď, ktorý pripúšťa odpoveď len proti skutkovým tvrdeniam, a to na rozdiel od francúzskeho systému, ktorý pripúšťa odpoveď aj proti hodnotiacim úsudkom. Preto odpoveď nesmie obsahovať hodnotiace úsudky žiadateľa, a preto ani vydavateľ nie je oprávnený k uverejnenej odpovedi uverejniť žiadny súvisiaci text obsahujúci hodnotiaci úsudok, ale len taký súvisiaci text, ktorý obsahuje skutkové tvrdenie. Dotknutý subjekt však môže vo svojej odpovedi zhrnúť text, ktorého obsahom je skutkové tvrdenie, na ktoré odpovedá, a z neho vyplývajúci hodnotiaci úsudok. 

Primeraný rozsah odpovede je upravený v § 11 ods. 4. Podľa § 11 ods. 4 „Odpoveď musí byť rozsahom primeraná textu, ktorého obsahom je skutkové tvrdenie, a z neho vyplývajúci hodnotiaci úsudok; odpoveď je primeraná, ak nepresahuje rozsah tohto textu“. 

Uvedené je upravené v návrhu.

^5)

^12a)

^12b)

^12b)