Author: MZP
Last saved by: agenda0

Dôvodová správa

Všeobecná časť

Navrhovaný zákon je komplexnou právnou úpravou o vodách vyskytujúcich sa prirodzene na Zemi. Týka sa všetkých foriem vodných útvarov, ochrany vôd, práv k vodám a ich evidencie, vodných stavieb a práv a povinností týkajúcich sa pozemkov bezprostredne súvisiacich s vodami. Nahradí doterajšiu právnu úpravu z rokov 1973 a nasledujúcich, ktorá vznikla v podmienkach predchádzajúceho režimu a v mnohých smeroch je už spoločenský a právne prekonaná. 
Voda je nevyhnutnou životnou potrebou ľudí, zvierat a rastlín a pre človeka má aj veľký ekonomický význam. Skutočnosť, že zásoby vody sú nerovnomerné nielen na území jednotlivých kontinentov, ale aj v rámci jednotlivých štátov, mala za následok, že používanie vôd voľne sa vyskytujúcich v prírode bolo dôvodom pre pomerne skoré verejnoprávne úpravy a regulácie nakladania s vodami. Problematika vôd bola predmetom úpravy v štátoch strednej Európy už začiatkom 19. storočia a vodoprávna problematika patrila k jedným z prvých kódexov v oblasti verejného práva. 
Rakúsky zákon č. 93/1869 r.z. o vodnom práve bol východiskovou právnou úpravou pre český zákon č. 71/1870 čes. Z:z., moravský zákon č. 65/1870 mor. Z.z. a sliezsky zákon č. 51/1870 sliez. Z.z. Citované zákony platili v českej časti Československej republiky do 31. decembra 1954. Uhorský zákonný článok XXIII/1885 o vodnom práve v znení zákonného článku XVIII/1913 platil zasa v slovenskej časti Československej republiky tiež až do 31. decembra 1954. Uvedené zákony v oboch častiach bývalej Československej republiky boli kvalitné a založili také právne vzťahy k vodám, ktoré v zásade prebrali aj neskoršie právne úpravy a ktoré sa v mnohom preberajú aj do terajšieho zákona.
Zákon č. 11/1955 Zb. o vodnom hospodárstve v znení zákon č. 12/1959 Zb. bol právnou úpravou, ktorá podriadila tradičné právne vzťahy k vodám štátnemu plánovaniu a centrálnej štátnej distribúcii vody. Tento zákon bol od 1.apríla 1975 nahradený teraz platnou právnou úpravou - zákonom č. 138/1973 Zb. o vodách (vodný zákon) a zákonom Slovenskej národnej rady č. 135/1974 Zb. o štátnej správe vodnom hospodárstve. Táto úprava ešte viac prehĺbila centralizáciu práv k vodám a nakladania s vodami, prehĺbila štátny monopol na distribúciu vody a zoštátnila všetky pozemky tvoriace korytá vodných tokov. Napriek dvom novelám (zákona č. 238/1993 Z.z. a zákona č. 199/1995 Z.z.) nie je možné jeho ďalšie používanie, pretože mnohé dobové riešenia nie sú už použiteľné a na druhej strane chýba úprava vzťahov charakteristických pre pluralitu vlastníckych vzťahov, pre terajšiu úpravu obchodnoprávnych vzťahov a pod.
Ďalším významným aspektom v tejto súvislosti je v súčasnosti prebiehajúci asociačný proces, smerujúci k integrácii Slovenskej republiky do Európskej únie. Tento fakt ovplyvňuje zásadným spôsobom tvorbu všetkých našich nových legislatívnych predpisov, ktoré musia rešpektovať všetko to, čo je súčasťou acquis communautaire platných v členských štátoch EÚ. V oblasti vôd ide o 13 smerníc, ktoré sú premietnuté do predkladaného návrhu zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami. Pri vypracovávaní návrhu zákona sa prihliadalo aj na rezolúciu Rady č. 83/217/EHS, ktorá sa týka všeobecne znižovania znečistenia vôd.
Smernica 2000/60/ES, ustanovujúca rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti vodnej politiky z 23 októbra 2000 nadobudla účinnosť 22. decembra 2000 a členské štáty EÚ sú povinné ju transponovať do svojich právnych poriadkov do 22 decembra 2003. Vzhľadom na komplikovanosť tejto smernice Európska komisia prijala v máji 2001 spoločnú stratégiu za účelom zosúladenia postupu pri jej implementácii a v súčasnosti sa vypracovávajú metodické postupy pre transpozíciu a implementáciu jednotlivých ustanovení. Plná transpozícia smernice do vodného zákonodarstva SR bude zabezpečené novelizáciou navrhovaného zákona v termíne stanovenom v článku 24 smernice.
Je príznačné pre smernice Rady EÚ v oblasti VODA, že popri povinnostiach a požiadavkách na ochranu a trvaloudržateľné používanie vôd, záväzným spôsobom stanovujú tiež aj kvalitatívne ciele pre jednotlivé vodné útvary z hľadiska ich všeobecnej i osobitnej prospešnosti a ukladajú povinnosť vypracovať plány opatrení, prípadne programy činností, ktorými sa majú stanovené kvalitatívne ciele dosiahnuť, resp. určené požiadavky splniť. Sleduje sa tým na jednej strane cieľ zabezpečiť vo všetkých členských štátoch rovnakú úroveň ochrany množstva a kvality vôd, ako všestranne využívaného prírodného zdroja a ochrany životov obyvateľstva i majetku pred škodlivými účinkami vôd, na strane druhej sa tým má zabezpečiť rovnaké konkurenčné prostredie z hľadiska nákladov potrebných na plnenie uvedených cieľov. 
Je preto pochopiteľné a je to aj v záujme všetkých členských štátov EÚ, aby jednotlivé smernice Rady EÚ na ochranu vôd boli dôsledne premietnuté do právnej úpravy na ochranu a racionálne využívanie vôd každého členského štátu EÚ.
	
Dopad návrhu zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami na štátny 

Z titulu rozšírenia rozsahu a zavedenia nových úloh, povinností, ako aj pôsobností orgánov štátnej vodnej správy (§ 54) a odborných subjektov určených ministerstvom, dochádza k potrebe zvýšenia počtu zamestnancov ministerstva, krajských a okresných úradov, odborov životného prostredia, inšpekcie a Slovenského hydrometeorologického ústavu. Návrh zákona nebude mať dopad na rozpočty obcí. Dôvodom pre zavedenie nových úloh a povinností je najmä transpozícia a implementácia príslušných ustanovení legislatívy Európskej únie v sektore VODA a ich uplatňovanie.
Zvýšenie počtu zamestnancov v roku 2002 o 76 predstavuje dopad na výdavky štátneho rozpočtu v sume 50 645 tis. Sk, z toho jednorázové výdavky na technické zabezpečenie 5 250 tis. Sk V roku 2003 vzrastie počet zamestnancov rezortu ministerstva životného prostredia  o ďalších troch a ročné výdavky s tým súvisiace o 950 tis. Sk. 
Zvýšené nároky na výkon orgánov štátnej vodnej správy súvisia s ustanoveniami vodného zákona, týkajúceho sa osobitného používania vôd (§ 17) a v nadväznosti na ne, hlavne s odvádzaním a vypúšťaním mestských a priemyselných odpadových vôd, obsahujúcich škodlivé a obzvlášť škodlivé látky (§§32, 33, 34 a 35). Z tohoto dôvodu vznikajú nové nároky na výdavky (za služby) súvisiace s monitorovaním kvality vôd pri vymedzení, hodnotení a vypracovávaní programov činností v:

•	citlivých oblastiach (§29 a príloha č.3.)				2 500 tis. Sk ročne

•	ohrozených oblastiach (§§ 30, 31 a príloha č. 1 a 3 ).)	3 000 tis. Sk ročne

•	oblastiach vhodných na kúpanie (§ 9)				  500 tis. Sk ročne

•	povrchových vodách vhodných pre život a reprodukciu pôvodných druhov rýb (§ 11)										1 000 tis. Sk ročne

•	sledovanie kvalitatívnych ako aj kvantitatívnych parametrov vypúšťaných mestských odpadových vôd ako aj odpadových vôd, obsahujúcich škodlivé a obzvlášť škodlivé látky a ich vplyvu na recipient orgánmi štátnej vodnej správy ako aj monitorovanie účinnosti opatrení ochrany pozemných vôd pri nakladaní s nebezpečnými látkami											8 000 tis. Sk ročne

•	výdavky súvisiace so zavedením a prevádzkou Základného medzinárodného varovného strediska SR (§58 ods. 9)- väzba na medzinárodné dohovory v rámci systému ochrany vôd 2 300 tis. Sk, z toho výdavky na mzdy (príplatky za pohotovosť) 500 tis. Sk

Prehľad o finančných dôsledkoch zákona o vodách na štátny rozpočet je uvedený v tabuľke. Celkový dopad na štátny rozpočet pre rok 2002 je vyčíslený v sume 50 645 tis. Sk.

Implementácia zákona prinesie približne 79 nových pracovných príležitostí.

	Upravené znenie návrhu zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami bolo predložené na vyjadrenie Ministerstvu financií SR.

Súbežne s predložením návrhu zákona na rokovanie Legislatívnej rady vlády Slovenskej republiky sa tento návrh predkladá aj na rokovanie Rady hospodárskej a sociálnej dohody podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č.106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve (zákon o tripartite).
Navrhovaná právna úprava je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, so zákonmi a medzinárodnými zmluvami a inými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Rekapitulácia dopadu účinnosti zákona o vodách na štátny rozpočet
(v tis. Sk)
Orgán štátnej vodnej správy alebo odborný subjekt | rok 2002 | rok 2003
| zvýšenie počtu zamest-nancov | výdavky celkom | Bežné výdavky | z toho výdavky na mzdy | kapitálo-vé výdavky | zvýšenie počtu zamest-nancov | výdavky celkom | bežné výdavky | z toho výdavky na mzdy | kapitálo-vé výdavky
MŽP SR | 3 | 1 095 | 1 095 | 576 | - | | | | |
KU | 8 | 3 655 | 3 055 | 1 344 | 600 | | | | |
OÚ | 49 | 21 160 | 18 710 | 8 232 | 2 450 | | | | |
SIŽP | 13 | 16 814 | 14 614* | 2 684 | 2 200 | | | | |
SHMÚ | 3 | 7 921 | 7 921** | 450 | - | 3 | 950 | 950 | 470 | -
Spolu | 76 | 50 645 | 45 395 | 13 286 | 5 250 | 3 | 950 | 950 | 470 | -

*v tom :
- výdavky súvisiace so zavedením včasného varovného protihavarijného systému v povodí Dunaja - väzba na medzinárodné záväzky
 2 300 tis. Sk, z toho výdavky na mzdy (príplatky za pohotovosť) 500 tis.Sk
?	výdavky súvisiace s plnením úloh podľa § 32,ods.18  - 8 000  tis. Sk
** v tom :  
?	výdavky súvisiace s plnením úloh podľa   §§ 9, 29, 30, 31, 32 - 7 000 tis. Sk

Poznámka: 								
Pre rok 2002 sú rozpočtované jednorázové výdavky na technické zabezpečenie činnosti v sume 4 950 tis. Sk. Bežné výdavky ( opakujúce sa ) budú v r. 2003  a neskôr zvýšené o 950 tis Sk ročne z dôvodu  zvýšenia počtu zamestnancov v SHMÚ o ďalších 3.						
Zvýšenie počtu zamestnancov OÚ sa predpokladá pre posilnenie odborov životného prostredia okresov II. skupiny

Doložka zlučiteľnosti
 návrhu zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami s právom Európskej únie 

1. 	Navrhovateľ zákona: Vláda Slovenskej republiky
2. 	Názov návrhu zákona: Zákon o ochrane vôd a o nakladaní s vodami
3. 	Problematika ochrany je obsiahnutá v primárnej legislatíve Európskej únie a to v čl. 174 a 175 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev, ktoré upravujú politiku spoločenstva v oblasti životného prostredia, v čl. 1000 v čl. 100 zmluvy, ktorý upravuje oblasť zbližovania práva. 
V práve Európskej únie je problematika návrhu zákona upravená v týchto smerniciach: 
Smernica Rady 75/440/EHS zo 16. júna 1975 o kvalite povrchových vôd určených na odber pitnej vody
Rozhodnutie Komisie č. 77/795/EHS o výmene informácií týkajúcich sa kvality povrchovej sladkej vody v Spoločenstve
Smernica Rady 76/160/EHS z 8. decembra 1975 o kvalite vody určenej na kúpanie 
Smernica Rady 76/464/EHS zo 4. mája 1976 o znečistení spôsobenom určitými nebezpečnými látkami vypúšťanými do vodného prostredia 
Smernica Rady 78/659/EHS z 18. júna 1978 o kvalite sladkých vôd vyžadujúcich ochranu alebo zlepšenie kvality za účelom podpory života rýb 
Smernica Rady 79/869/EHS z 9. októbra 1979 týkajúca sa metód merania a početnosti odberov a rozborov povrchových vôd určených na pitné účely 
Smernica Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd proti znečisteniu spôsobenému určitými nebezpečnými látkami 
Smernica Rady 82/176/EHS z 22. marca 1982 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre odpadové vody s obsahom ortuti vypúšťané z výroby chlór - alkalickej elektrolýzy
Smernica Rady 83/513/EHS z 26. septembra 1983 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom kadmia 
Smernica Rady 84/156/EHS z 8. marca 1984 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom ortuti v iných výrobách než chlór - alkalická elektrolýza 
Smernica Rady 84/491/EHS z 9. októbra 1984 pre limitné hodnoty a kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom hexa - chlórcyklohexánu
Smernica Rady 86/280/EHS z 12. júna 1986 o hraničných hodnotách a kvalitatívnych cieľoch pre vypúšťanie niektorých nebezpečných látok uvedených v Zozname prílohy k Smernici Rady 76/464/EHS
Smernica Rady 91/271/EHS z 21.mája 1991 o čistení mestských  odpadových vôd a 
Rozhodnutie Rady č. 93/481/ES implementujúce smernicu Rady č. 91/271/EHS
Smernica Rady 91/676/EHS z 12 decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov
Smernica Rady 98/83/EHS z 3. novembra 1998 o kvalite vody určenej pre ľudskú spotrebu (pitná voda)
Návrh smernice Rady o spaľovaní odpadov č. 2000/C-25/02.

4. 	Návrh zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami svojou problematikou patrí  do oblasti životného prostredia a táto oblasť je prioritou aproximácie práva podľa článku 70 Európskej dohody o pridružení, ďalej je problematika týkajúca sa životného prostredia upravená v článku 81 Európskej dohody o pridružení a kapitole 8 prílohy Bielej knihy.
Zároveň je táto problematika predmetom aproximácie práva podľa Partnerstva pre vstup, NPAA ako aj kapitoly 22 screeningu. 

5. 	Charakteristika právnych noriem Európskej únie, ktorými je upravená problematika návrhu zákona: 
Smernica Rady 75/440/EHS zo 16. júna 1975 o kvalite povrchových vôd určených na odber pitnej vody
Smernica stanovuje požiadavky na zníženie znečistenia vôd , aby povrchová voda určená na odber pitnej vody spĺňala určité podmienky pred tým, ako je dodaná na verejnú spotrebu. Týka sa kvalitatívnych požiadaviek, ktoré musí spĺňať povrchová voda po príslušnej úprave. Členské štáty musia klasifikovať povrchovú vodu určenú na pitné účely do troch kategórií: A1, A2 a A3 podľa metód úpravy vody. Kategórie sú tiež definované fyzikálnymi, chemickými a mikrobiologickými charakteristikami. 

Smernica Rady 76/160/EHS z 8. decembra 1975 o kvalite vody určenej na kúpanie
Smernica ustanovuje 19 fyzikálnych, chemických a mikrobiologických parametrov pre kvalitu vody na kúpanie, z ktorých je 13 povinných. Zároveň zakladá systém monitorovania jej kvality členskými štátmi. Miesta s vodou na kúpanie sú miesta so sladkou alebo morskou vodou, v ktorej je kúpanie členskými štátnymi dovolené alebo kúpanie nie jej zakázané a je praktizované veľkým počtom návštevníkov.

Smernica Rady 76/464/EHS zo 4. mája 1976 o znečistení spôsobenom určitými nebezpečnými látkami vypúšťanými do vodného prostredia
Táto smernica je rámcová a jej úlohou je stanoviť predpoklady a podmienky pre zastavenie a zníženie znečistenia povrchových a podzemných vôd, ktoré je spôsobené určitými stálymi toxickými a bioakumulovateľnými látkami. V zozname I. sú uvedené znečisťujúce látky, ktorých vypúšťanie musí byť vylúčené a v Zozname II. sú uvedené znečisťujúce látky, ktorých vypúšťanie musí byť znížené na stanovenú mieru. Všetky vypúšťania musia mať povolenie. 

Smernica Rady 78/659/EHS z 18. júna 1978 o kvalite sladkých vôd vyžadujúcich ochranu alebo zlepšenie kvality za účelom podpory života rýb
Táto smernica sa aplikuje na povrchové vody navrhnuté členskými štátni na ochranu a zlepšenie ich kvality vzhľadom na život rýb. Členské štáty musia navrhnúť dve kategórie vôd: lososové vody pre lososa a pstruhovité ryby a kaprové vody pre kaprovité ryby a ostatné druhy. Smernica sa nevzťahuje na vody s intenzívnym chovom rýb. V prílohe je uvedený zoznam záväzných a nezáväzných limitných hodnôt kvality povrchových vôd.

Smernica Rady 79/869/EHS z 9. októbra 1979 týkajúca sa metód merania a početnosti odberov a rozborov povrchových vôd určených na pitné účely
Táto smernica dopĺňa vyššie uvedenú smernicu 75/440/EHS tým, že stanovuje metódy merania, početnosť odberu vzoriek a metódy analytických meraní na určenie kvality vody. Počet odberov musí narastať s objemom kontrolovanej vody a počtom zásobovaných ľudí, ako aj so stupňom rizika zhoršenia kvality vody. Na požiadanie musia členské štáty poskytnúť Komisii informácie o metódach kontroly kvality vody a početnosti odberov vzoriek. 

Smernica Rady 80/68/EHS zo 17. decembra o ochrane podzemných vôd proti znečisteniu spôsobenému určitými nebezpečnými látkami 
Táto smernica nahrádza článok 4 smernice 76/464/EHS zavedením komplexného systému na ochranu podzemných vôd. Jej úlohu je zabrániť znečisťovanie podzemných vôd skupinami nebezpečných látok, ktoré sú uvedené v Zozname I. a II. tejto smernice. Znečisteniu látkami uvedenými v Zozname I. sa musí predchádzať a znečistenie látkami uvedenými v Zozname II. musí byť obmedzené. Smernica nestanovuje kvantitatívne limity, nevzťahuje sa na rádioaktívne látky a nevzťahuje sa ani na vypúšťanie domových odpadových vôd z osamelých sídiel v oblastiach mimo zdrojov vody určenej na spotrebu obyvateľstvom.

Smernica Rady 82/176/EHS z 22. marca 1982 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre odpadové vody s obsahom ortuti vypúšťané z výroby chlór - alkalickej elektrolýzy
Touto smernicou sa vykonáva rámcová smernica 76/464/EHS. Ustanovuje limitné hodnoty koncentrácie ortuti pre vypúšťanie, kvalitatívne ukazovatele týkajúce sa ortuti vo vodách, odporúčané metódy pre meranie a monitorovanie a postup monitorovania. 

Smernica Rady 83/513/EHS z 26. septembra 1983 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom kadmia
Táto smernica je ďalšia, ktorou sa vykonáva smernica 76/464/EHS. Je aplikovaná na väčšinu odpadových vôd s obsahom kadmia vo väčšine priemyselných prevádzok s výnimkou prevádzok na výrobu kyseliny fosforečnej alebo hnojív. Smernica ustanovuje hraničné limity pre jednotlivé priemyselné sektory, kvalitatívne ukazovatele pre jednotlivé priemyselné sektory a kvalitatívne ukazovatele pre jednotlivé typy vôd. Takisto stanovuje odporúčané metódy pre meranie a monitorovanie. 

Smernica rady 84/156/EHS z 8.marca 1984 pre limitné hodnoty a cieľové kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom ortuti v iných výrobách než chlór-alkalická elektrolýza
	Táto smernica je tretia v poradí, ktorou sa vykonáva smernica 76/464/EHS. Smernica ustanovuje hraničné limity pre jednotlivé priemyselné sektory a kvalitatívne ukazovatele pre jednotlivé typy vôd. Takisto stanovuje odporúčané metódy pre meranie a monitorovanie.

Smernica rady 84/491/EHS z 9. Októbra 1984 pre limitné hodnoty a kvalitatívne ukazovatele pre vypúšťanie látok s obsahom hexa-chlórcyklohexánu
	Je to ďalšia smernica, ktorou sa vykonáva smernica 76/464/EHS. Aplikuje sa na priemyselné podniky vyrábajúce hexa-chlórcyklohexán, ktorého gama izomér sa používa ako pesticíd v poľnohospodárstve EÚ. Smernica stanovuje hraničné limity pre vypúšťanie HCH. Takisto stanovuje metódy pre meranie a monitorovanie.

Smernica Rady 86/280/EHS z 12.júna 1986 o hraničných hodnotách a kvalitatívnych cieľoch pre vypúšťanie niektorých nebezpečných látok uvedených v zozname I. prílohy k Smernici Rady 76/464/EHS.
	Smernica nadväzuje na Smernicu Rady 76/464/EHS, nakoľko nebezpečné látky pokryté smernicou boli vybraté na základe kritérií prijatých v tejto smernici. Sú tu stanovené hraničné hodnoty koncentrácií emisných limitov pre nebezpečné látky, ktoré sú vypúšťané niektorými priemyselnými odvetviami. Sú to predovšetkým látky z výroby pesticídov, niektoré organické látky (hexachlórbenzén, perchlóretylén, chlorid uhličitý, chloroform, atď.) Členské štáty musia monitorovať vody zraniteľné vypúšťaním nebezpečných látok a stanoviť kvalitatívne ciele pre vody, do ktorých sa tieto látky vypúšťajú.

Smernica Rady 91/271/EHS z 21.mája 1991 o čistení mestských  odpadových vôd
	Smernica sa týka odvádzania, čistenia a vypúšťania mestských  odpadových vôd a čistenia a vypúšťania odpadových vôd z určitých priemyselných odvetví. Ustanovuje potrebu kanalizačných systémov a čistiarní odpadových vôd v závislosti od počtu ekvivalentných obyvateľov v sídelných útvaroch. V smernici sú špecifikované podmienky, ktoré musí spĺňať kanalizácia, do ktorej sú vypúšťané odpadové vody. Ďalej stanovuje požiadavky na kvalitu vôd, ktorá je vypúšťaná z čistiarní odpadových vôd, ako aj kritéria pre citlivé oblasti z hľadiska eutrofizácie vôd. Stanovuje tiež referenčné metódy pre monitorovanie, minimálnu početnosť kontroly podľa veľkosti ČOV a spôsob odberu vzoriek.

Smernica Rady 91/676/EHS z 12.decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov
	Cieľom tejto smernice je predísť alebo znížiť znečistenie vôd vyplývajúce z aplikácie alebo uskladnenia anorganických  a organických hnojív na poľnohospodárskej pôde tak, aby sa zabezpečila všeobecná ochrana pred znečistením v budúcnosti. Členské štáty musia identifikovať zraniteľné územia a stanoviť a zaviesť programy činností na zníženie znečistenia vody dusičnanovými zlúčeninami v ohrozených územiach. Stanovené sú kritéria pre identifikáciu vôd, ktoré sú ovplyvnené dusičnanovým  znečistením, zásady pre aplikáciu hnojív v Kódexe správnej poľnohospodárskej praxe, ďalej opatrenia, ktoré je potrebné začleniť do programov činnosti, ako aj referenčné metódy merania a povinnosť podávania správ.

Smernica Rady 98/83/ES z 3.novembra 1998 o kvalite vody určenej pre ľudskú spotrebu (pitná voda)
	Táto smernica vychádza z revízie Smernice Rady 80/778/EHS z 15.júla 1980 o kvalite vody určenej pre ľudskú spotrebu, ktorú bolo potrebné prispôsobiť vedeckému a technickému pokroku, s cieľom splnenia základných kvalitatívnych a zdravotných parametrov pitnej vody. Z predmetu smernice sú vylúčené minerálne a liečivé vody. Na zabezpečenie kontroly sú krajiny povinné zaviesť pravidelný monitoring kvality pitnej vody. Sú stanovené limitné koncentrácie pre jednotlivé chemické a mikrobiologické ukazovatele kvality vody. Tieto musia byť dodržané v mieste kde je voda sprístupnená príslušnému užívateľovi. Pre porovnateľnosť a spoľahlivosť dosiahnutých výsledkov meraní sú určené metódy na analýzu kvality vody.

6. 	Stupeň kompatibility s právom Európskej únie:
	Čiastočná

	Zákon o ochrane vôd a o nakladaní s vodami  je rámcový zákon, ktorý v jednotlivých splnomocňujúcich ustanoveniach vytvára predpoklady na vydanie vykonávacích predpisov. Vo vykonávacích predpisoch je  podrobne upravená problematika obsiahnutá vo vyššie uvedených smerniciach Európskej únie.
	Ustanovenia smerníc EÚ, ktoré nie sú úplne transponované v návrhu zákona budú transponované do právnych predpisov Ministerstva zdravotníctva SR a Ministerstva pôdohospodárstva SR, do pôsobnosti ktorých spadá problematika obsiahnutá v týchto smerniciach:
Ministerstvo zdravotníctva SR vykoná transpozíciu tých častí Smernice Rady 76/160/EEC o kvalite vody určenej na kúpanie, ktoré nie sú predmetom tohoto zákona a Smernice Rady č.98/83/ES o kvalite vody určenej pre ľudskú spotrebu(pitná voda) do novely zákona č.272/1994 Z.z. o ochrane zdravia ľudí a jeho vykonávacieho predpisu Kódex ochrany zdravia.
Rovnako Ministerstvo pôdohospodárstva SR v  zákone o verejných vodovodoch a verejných kanalizáciách transponuje tie časti smernice Rady 75/440/EHS pre kvalitu povrchovej vody určenej pre odber pitnej vody a smernice Rady 91/271/EHS o čistení mestských odpadových vôd, ktoré patria do pôsobnosti Ministerstva pôdohospodárstva SR, a preto neboli implementované v tomto zákone. Taktiež vydá Kódex správnej poľnohospodárskej praxe a program činnosti  ako požaduje Smernica Rady 91/676/EEC o ochrane vôd pred znečistením spôsobenom dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov.

	Návrh zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami  je v súlade s  medzinárodnoprávnymi dokumentmi upravujúcimi medzinárodné vody a hraničné vody. Týka sa to týchto medzinárodných dohovorov:
1. 	Dohovor o ochrane a využívaní hraničných vodných tokov a medzinárodných jazier (1991, Helsinki),
2. 	Dohovor o spolupráci pri ochrane a trvalom využívaní Dunaja (1994, Sofia)
3. 	Bilaterálne dohody o úprave vodohospodárskych otázok na hraničných vodách s okolitými štátmi.

Osobitná časť

K ČL. I.

K § 1
	Predmetom právnej úpravy je komplexná reglementácia vzťahov týkajúcich sa vôd. Úvodné ustanovenia vymedzujú účel zákona v najširších súvislostiach z hľadiska trvale udržateľného využívania vody, ako prírodného zdroja. Oproti predchádzajúcemu zákonu o vodách je systém ochrany a používania vôd koncipovaný tak, že zahrňuje aj vodné ekosystémy a od vôd priamo závislé krajinné ekosystémy. Súčasne tento zákon upravuje aj vzťahy fyzických osôb a právnických osôb k povrchovým vodám a podzemným vodám a nehnuteľnostiam, ktoré s nimi súvisia.

K § 2
	Ustanovenia tohoto paragrafu uvádzajú jednotlivé pojmy a ich definície. Zaradenie tohoto paragrafu do zákona si vyžaduje transpozícia príslušných smerníc Rady EÚ do tohoto zákona. Ako vyplynulo z doterajších negociačných rozhovorov, zástupcovia Komisie EÚ trvajú na dôslednej transpozícii všetkých odborných  pojmov, obsiahnutých v jednotlivých smerniciach Rady EÚ do národnej legislatívy členských štátov. Pri slovenskom preklade uvádzaných odborných pojmov a ich definícií sa prihliadalo tak na vecný význam príslušného pojmu vyplývajúci z jeho použitia  v kontexte danej smernice, ako aj na príslušné slovenské názvoslovné normy. Sú to najmä STN 736510 - Základné vodohospodárske názvoslovie, STN 736530 - Názvoslovie hydrológie, STN 750170 - Názvoslovie kvality vôd, STN EN 752-1 - Stokové siete a systémy kanalizačných potrubí mimo budov, STN En 1085 - Čistenie odpadových vôd, názvoslovie.

K § 3

Zákon rozdeľuje vody na povrchové a podzemné vody. Všeobecne uznávaným základným znakom povrchových vôd je ich prirodzený výskyt na zemskom povrchu vo forme vodných útvarov tečúcej alebo stojatej vody. Iba v prípade vodného toku (jedna z možných kategórií vodných útvarov povrchovej vody) sa pripúšťa, že môže z časti tiecť aj pod zemským povrchom.
	Pre vymedzenie podzemných vôd je ich prirodzený výskyt pod zemským povrchom v pásme nasýtenia, v puklinách hornín a v krasových dutinách. Pod pojmom pásmo nasýtenia sa rozumie tá časť horninového telesa kolektoru podzemnej vody, v ktorej sú póry úplne vyplnené vodou. Kolektor podzemnej vody je definovaný § 2 ods. 2. 
V záujme odstránenia výkladových pochybností, ktoré v praxi pretrvávajú vo vzťahu k bagroviskám, štrkoviskám a iným zaliatym ťažobným jamám, sa v zákone ich vymedzenie upresňuje. Keďže kritériom rozlišovania povrchových vôd a podzemných vôd je to, kde sa prirodzene vyskytujú, následná činnosť prírody alebo človeka nemá za následok zmenu ich povahy. A preto aj z právneho hľadiska podzemnými vodami zostávajú vody tiež potom, čo sa ich hladina obnažila prepadom skrývky v dôsledku prírodných vplyvov alebo činnosťou človeka (napr. ťažbou štrku). Právny režim podzemných vôd sa bude teda vzťahovať aj na bagroviská a štrkoviská a právny režim povrchových vôd na vodné nádrže, jazerá a horské plesá.
	Pri prameňoch ide o podzemnú vodu, ktorá sa prirodzeným spôsobom dostala na zemský povrch, a preto patrí do režimu podzemných vôd. Odtok vody z prameňa však už je začiatkom vodného toku a teda patrí do režimu povrchových  vôd. 
	S ohľadom na prirodzené, spravidla veľmi priaznivé vlastnosti podzemnej vody z hľadiska ich odberu pre pitnú vodu, zákon upravuje aj prioritu používania podzemnej vody. na tieto účely.
	Za osobitné vody sa považujú vody, ktoré sa svojimi prirodzenými vlastnosťami (napr. zvýšenou teplotou, chemickým zložením), či spôsobom výskytu odlišujú od bežných povrchových vôd a podzemných vôd.
Osobitné vody sú čiastočne vyňaté z právneho režimu povrchových vôd a podzemných vôd a ich právny režim upravujú iné predpisy. Predpisy o zdravotnej starostlivosti a banské predpisy. Tento zákon sa na osobitné vody vzťahuje iba v prípadoch, v ktorých to výslovne uvádza.

 K § 4 a 5
	Voda je každodennou, ničím nenahraditeľnou potrebou človeka a v súvislosti s hospodárskym a sociálnym rozvojom spoločnosti je jej potreba na celom území štátu takmer rovnomerná. Jej výskyt však nie je rovnomerný. Aby bolo možné trvalo zabezpečiť potrebné množstvo vody pre uspokojovanie potrieb každého občana štátu a pre rozvoj spoločnosti, je potrebné systematicky a cieľavedome zisťovať výskyt a hodnotiť stav povrchových vôd, ich kvalitu a využiteľné množstvá a pre tieto účely budovať potrebné monitorovacie a informačné systémy. V paragrafe 4 sú uvedené hlavné činnosti, ktoré sa musia vykonávať v rámci zisťovania výskytu a hodnotenia stavu povrchových a podzemných vôd. Oproti súčasnému stavu sa významným spôsobom rozšíri a prehĺbi nielen cielené monitorovanie kvality vôd z hľadiska vplyvu jednotlivých druhov ľudskej činnosti a aktivít na kvalitu vôd, ale aj monitorovanie účinnosti opatrení prijatých a realizovaných na ich ochranu. Význam takéhoto monitorovania dokumentuje aj skutočnosť, že v niektorých prípadoch, ako napr. v prípade ochrany vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov, zákon ustanovuje (v dôsledku transpozície Smernice Rady č. 91/676/EHS) povinnosť vypracovať a pravidelne aktualizovať Program monitorovania vôd v ohrozených oblastiach. Ministerstvo bude plniť úlohy podľa § 4 naďalej prostredníctvom Slovenského hydrometeorologického ústavu, ktorý je príspevkovou organizáciou, podriadenou ministerstvu.
          Na základe zisťovaných údajov a ich hodnotenia je potrebné vypracovať a pravidelne aktualizovať vodnú bilanciu (napr. hodnotiť prírastky alebo úbytky využiteľných zásob vôd v dôsledku globálnych klimatických zmien, ale aj v dôsledku antropogénnej činnosti, v rámci hydrologickej bilancie, resp. bilancovanie nárokov na odbery vôd s možnosťami vyplývajúcimi z hydrologickej bilancie, v rámci vodohospodárskej bilancie) a na základe trendov zistených z predchádzajúcich bilančných hodnotení vypracúvať prognózy disponibilných zdrojov vody a ich rozmiestnenie pre uspokojovanie oprávnených nárokov na vodu fyzických osôb a  právnických osôb, ako aj prognózy zachovania vody v prírode v záujme  Ústavou Slovenskej republiky zaručeného práva každého občana na zdravé životné prostredie. Základnú charakteristiku a postuláty vodnej bilancie sú uvedené v § 5 tohto zákona. V tomto paragrafe sú ustanovené tiež povinnosti, ktoré majú aj fyzické osoby a právnické osoby v súvislosti s bilancovaním kvantity a kvality povrchových vôd a podzemných vôd, a to najmä povinnosť oznamovať výskyt podzemnej vody, resp. odlišnosti vo výskyte podzemnej vody oproti predpokladom projektu.
	Systematické zisťovanie výskytu a hodnotenie stavu povrchových vôd a podzemných vôd v potrebnom rozsahu je nevyhnutnou podmienkou pre tvorbu podkladov  potrebných na výkon štátnej vodnej správy v záujme trvalo udržateľného uspokojovania potrieb jednotlivcov i spoločnosti vodu, pre objektívne informovanie verejnosti a pre medzinárodnú  spoluprácu pri  ochrane a využívaní vôd. Z toho dôvodu patrí medzi základné úlohy a povinnosti každého moderného štátu inštitucionálne a materiálne vyhovujúcim spôsobom zabezpečovať uvedené systematické zisťovanie stavu a hodnotenie výskytu povrchových vôd a podzemných vôd . Súčasná úroveň finančného a personálneho zabezpečenia činností nutných pre zodpovedné plnenie tejto úlohy je nepostačujúca.

K § 6 až 9
Dôsledná transpozícia príslušných smerníc Rady EÚ do našej právnej úpravy si vyžiadala zaradiť do tohto zákona ustanovenia uvedených paragrafov. Na rozdiel od platného  zákona o vodách, zavádza navrhovaný zákon, na základe transpozície príslušných smerníc Rady EÚ, povinnosť identifikovať vodné útvary povrchovej vody a podzemnej vody určenej na odber pre pitnú  vodu, a to priamo v pôvodnom stave alebo po úprave (§ 6), vodné útvary s vodou  na kúpanie (§ 7) a s vodou vhodnou pre život a reprodukciu najmä pôvodných druhov rýb (§ 9). Okrem toho navrhovaný zákon definuje aj vodu určenú na závlahy (§ 8).
	Navrhovaný zákon stanovuje, že voda takto identifikovaných vodných útvarov musí vyhovovať príslušným kvalitatívnym cieľom a z nich vyplývajúcim požiadavkám na kvalitu vôd podľa uvedeného určenia.
Kvalitatívne ciele vody určenej na závlahu sú v Slovenskej republike  doteraz určené iba na úrovni technickej normy (STN 75 7143).
	Parametre zdravotnej bezchybnosti pitnej vody a vody vhodnej na kúpanie, určené Ministerstvom zdravotníctva Slovenskej republiky osobitnými predpismi, ako aj úlohy orgánov ochrany zdravia zostávajú zaradením uvedených paragrafov do tohoto zákona nedotknuté.
	Na rozdiel od súčasnej praxe, tento zákon ukladá v súlade s príslušnými smernicami Rady EÚ povinnosť prijať a vykonať nevyhnutné opatrenia potrebné na to, aby sa dosiahli stanovené kvalitatívne ciele pre príslušné vodné útvary a určuje aj lehoty, v ktorých majú byť tieto kvalitatívne ciele dosiahnuté. Výnimku v tom tvorí voda určená na závlahy, ktorá sa, s ohľadom na ochranu zdravia obyvateľstva a na ochranu podzemných vôd, nesmie použiť na zavlažovanie, ak nevyhovuje požiadavkám ustanoveným nariadením vlády.
	Vzhľadom k tomu, že využívanie vodných útvarov alebo ich častí s vodou na kúpanie, na závlahy, resp. s vodou vhodnou na podporu života najmä pôvodných druhov rýb, bude takmer vždy späté s rozvojom a využívaním územia regiónu, v ktorom sa tieto vody nachádzajú, zákon ustanovuje, aby príslušné vodné útvary alebo ich časti a im zodpovedajúce oblasti (napr. “oblasti kúpania”) vyhlasoval orgán štátnej vodnej správy príslušného krajského úradu. Zabezpečí sa tým lepšia koordinácia rôznych hľadísk i nárokov na územný a hospodársky rozvoj regiónu a využívanie jeho prírodných zdrojov, ako aj realizácia opatrení, potrebných na dosiahnutie vytýčených cieľov územného rozvoja v danom regióne.
	Zavedením uvedených inštitútov do vodného zákona sa sleduje predovšetkým zvýšiť ochranu ľudského zdravia, a to nie len pokiaľ ide o vodárenské zdroje, ale zavedením systémovej starostlivosti o vody napr. aj vo vodných nádržiach, či v štrkoviskách, v ktorých sa aj v súčasnosti v sezóne kúpe veľký počet osôb, avšak systémové zabezpečenie kvality týchto vôd nie je zákonom riešené. 

K § 10 až 12
	Nerovnomerné rozdelenie zdrojov vody a takmer rovnomerne rozložené nároky na jej používanie na území štátu, ako aj vplyv prírodných faktorov a ľudských činností na kvalitu a  množstvo povrchových vôd a podzemných vôd a tým aj na kvalitu životného prostredia a disponibilné zdroje vody pre rozvoj spoločnosti, vyžadujú plánovať ochranu i využívanie vôd v rámci jednotlivých regiónov - povodí, vymedzených orografickou rozvodnicou hlavných vodných tokov, ako aj v rámci celej Slovenskej republiky.
	Doterajšou právnou úpravou založený smerný vodohospodársky  plán vychádzal z metodiky centrálneho plánovania a spoločenského vlastníctva výrobných prostriedkov a zabezpečoval stratégiu riadenia štátnej politiky  vo vodnom hospodárstve na jednotlivé odvetvia národného hospodárstva. Zo súčasných hľadísk ho treba považovať už za prekonaný, nielen v dôsledku zásadných spoločensko-ekonomických zmien, ktoré  u nás nastali, ale aj v dôsledku implementácie smerníc Rady EÚ do našej právnej úpravy, čo spolu mení doterajší význam a úlohy vodného plánovania, ako aj postavenie štátu a jeho organizácií v systéme ochrany a racionálneho využívania vôd. Medzi zásadné odlišnosti v rámci vodného plánovania treba zaradiť rozšírenie predmetu ochrany, a to nie len na vody, ale aj na vodné ekosystémy a od vôd závislé krajinné ekosystémy, ale predovšetkým vecná a časová záväznosť plánov opatrení a programov činností na dosiahnutie cieľov pri ochrane a racionálnom využívaní vôd na rozdiel od smerného vodohospodárskeho plánu, ktorý ako už vyplýva zo samotného označenia bol smerný a nie záväzný. 
            Transpozíciou relevantných smerníc EÚ do predloženého zákona, a to najmä identifikáciou vodných útvarov podľa ich predpokladaného a možného využívania, stanovením kvalitatívnych cieľov pre tieto vodné útvary, zostavením časovo záväzných plánov opatrení na dosiahnutie a zachovanie stanovených kvalitatívnych cieľov i s určením subjektov zodpovedných za splnenie príslušných opatrení, sa oproti súčasnému stavu výrazným spôsobom prehĺbi a zdokonalí vodné plánovanie. Zároveň sa tým, oproti súčasnosti spresnia a významným spôsobom zdokonalia podklady tak pre cieľavedomé riadenie nakladania s vodami a ich ochrany v jednotlivých riečnych povodiach prostredníctvom výkonu štátnej vodnej správy, ako aj pre vypracovávanie koncepcií regionálneho rozvoja i územného plánovania v súlade so zámerom trvale udržateľného využívania vodných zdrojov. 
	Členenie vodných plánov na hydroekologické plány a vodohospodárske plány vychádza zo súčasného rozdelenia kompetencií medzi Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky a Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky.

K § 13
	Toto ustanovenie upravuje základné povinnosti pri nakladaní s vodami. Pojem nakladanie s vodami vyjadruje najvšeobecnejší vzťah daného subjektu k vodám. Zahŕňa jednak používanie vôd, najmä odbery povrchových a podzemných vôd, vypúšťanie odpadových vôd , ale aj iné ich využitie k plavbe, k rekreácii a využitie sily vody. Súčasťou nakladania s vodami sú i činnosti, ktoré majú vplyv na vodné pomery. 
Oproti súčasne platnému zákonu o vodách sa v predloženom návrhu zákona zaraďuje, medzi základné povinnosti pri nakladaní s vodami, v súvislosti s transpozíciou Smernice Rady č. 76/464/EHS a č. 86/280/EHS,  povinnosť v jestvujúcich priemyselných zdrojoch (§ 2 ods. 28) postupne obmedzovať vo vypúšťaných odpadových vodách škodlivé látky, ktoré sú uvedené v Zozname II tohto zákona a postupne obmedzovať až do úplného vylúčenia z vypúšťaných odpadových vôd obzvlášť škodlivé látky, ktoré sú uvedené v Zozname I Prílohy č. 2 tohto zákona. Z nových priemyselných zdrojov (§ 2 ods.29) zásadne nie je možné vypúšťať obzvlášť škodlivé látky v odpadových vodách. V súlade so Smernicou EÚ č. 86/280/EHS zákon umožňuje však povoliť na obmedzenú dobu vypúšťanie obzvlášť škodlivých látok aj z nových priemyselných zdrojov, a to za podmienok uvedených v zákone a podrobnejšie rozvedených v nariadení vlády Slovenskej republiky vydaným podľa tohto zákona. Konečným riešením však aj v týchto prípadoch musí byť úplné zamedzenie vypúšťania obzvlášť škodlivých látok do povrchových vôd.
	Ustanovenie odseku 6 bolo zaradené do návrhu zákona na základe požiadaviek vyplývajúcich z príslušných smerníc Rady EÚ a sleduje sa ním rešpektovať a naplniť princíp, že ochranu jednej zložky životného prostredia nie je možné riešiť na úkor iných zložiek životného prostredia.

K § 14 až  16
	Úprava všeobecného používania vôd (§14) sa s menšími upresneniami preberá z doterajšej právnej úpravy a je významovo zhodná s právnou úpravou pochádzajúcou ešte z minulého storočia. V tomto smere existuje kontinuita právnej úpravy na našom území už viac ako sto rokov. Obsahovo úprava všeobecného používania vôd v praxi vyhovuje, a preto nie je potrebné ju vecným spôsobom meniť. Predmetná úprava sa navrhuje z dôvodov svojej vecnej opodstatnenosti a zachovania uvedenej kontinuity.
	Určité upresnenia, smerujúce k zvýšenej ochrane vôd boli, v dôsledku transpozície príslušných smerníc EÚ urobené aj v doteraz platnej  úprave, týkajúcej sa používania vôd na plavbu (§ 15).
V podstate bez zmien bola prevzatá platná úprava vodného zákona, týkajúca sa používania banských vôd.

K § 17
	Regulácia osobitného používania vôd formou povolení, vydávaných orgánmi štátnej vodnej správy má rovnako, ako úprava všeobecného používania vôd, na našom území dlhoročnú tradíciu a právnu kontinuitu. Úprava nadväzuje na doterajšiu právnu úpravu, ktorú spresňuje najmä pokiaľ ide o vymedzenie používania povrchových vôd a podzemných vôd a rozširuje o ďalšie prípady,  na ktoré sa vyžaduje povolenie orgánu štátnej vodnej správy. Ide najmä o umelé zvyšovanie zásob podzemných vôd, čerpanie a vypúšťanie podzemných vôd pri hydrogeologickom prieskume, pri zakladaní stavieb, z drenáži alebo pri sanácii podzemných vôd alebo horninového prostredia. 
	Povinnosť mať povolenie orgánu štátnej vodnej správy sa rozšírila aj na výkon niektorých činností, ktoré môžu významne ovplyvniť vodné pomery, ako napr. hospodársky chov vodnej hydiny v povrchových vodách, intenzívny chov rýb, či závlaha pozemkov odpadovými vodami po ich čistení.
	Uvedené rozšírenie prípadov osobitného používania vôd, v ktorých sa vyžaduje povolenie orgánu štátnej vodnej správy sa navrhuje z dôvodov zvýšenia účinnosti ochrany vôd a odstránenia niektorých nejasností pri aplikácii príslušných ustanovení súčasného zákona.
	V dôsledku implementácie príslušných ustanovení smerníc Rady EÚ sa v navrhovanej úprave uvádzajú prípady, na ktoré možno vydať iba časovo obmedzené povolenia a k ním prislúchajúce lehoty, na ktoré možno vydať povolenie orgánu štátnej vodnej správy napr. na vypúšťanie odpadových vôd a tiež aj niektoré náležitosti povolenia..

K § 18 
	Zákon ustanovuje, že práva a povinnosti, ktoré vyplývajú z povolenia na  osobitné používanie vôd, vydaného na účel spojený s užívaním nehnuteľností prechádzajú na ďalšieho nadobúdateľa majetku. Predpokladom na  takýto prechod povolenia na osobitné používanie vôd je, že táto nehnuteľnosť bude i naďalej slúžiť pôvodnému účelu. Nadobúdateľ je však povinný prevod alebo prechod takéhoto majetku oznámiť do dvoch mesiacov orgánu štátnej vodnej správy. V tejto súvislosti zákon upravuje aj možnosť riešenia prípadov, keď oprávnený na odber povrchových vôd prenechá časť povoleného odberu inému. Pôjde napríklad o prípady rozdelenia nehnuteľností, pôvodne napojených na jeden vodný zdroj, bez toho, aby si každý musel samostatne zabezpečiť pripojenie na tento zdroj.
Za nové v tomto paragrafe treba považovať oprávnenie orgánu štátnej vodnej správy zasiahnuť do využívania vôd v prospech zásobovania obyvateľstva pitnou vodou, ak výdatnosť vodného zdroja  prevyšuje potrebu  užívateľa.

K § 19
	Úprava o vydávaní povolení orgánu štátnej vodnej správy aj na výkon niektorých činností, ktoré môžu významne ovplyvniť vodné pomery bola prevzatá z platného vodného zákona s tým, že bola rozšírená aj na  zasypávanie odstavených ramien vodných tokov, močiarov a odkrytých podzemných vôd.  Správcovi vodného toku, ktorý  vykonáva tieto činnosti v súvislosti s prevádzkou a údržbou vodného toku sa povolenie nevydáva. 

K § 20 a 21
Zákon upravuje inštitút zmeny, zrušenia, dočasného obmedzenia a zániku povolenia na osobitné používanie vôd vydaného orgánom štátnej vodnej správy. Taxatívne vymedzuje podmienky, za splnenia ktorých môže orgán štátnej vodnej správy ním vydané povolenie na osobitné používanie vôd, zmeniť alebo zrušiť. Výkon štátnej vodnej správy si vyžaduje zmeny rozhodnutia v ktoromkoľvek čase jeho platnosti na rozdiel od správneho poriadku. V prípade zmeny alebo zrušenia rozhodnutia je potrebné vykonať riadne konanie pri zachovaní zákonných ustanovení, najmä musí byť oprávnenému daná možnosť, aby zaujal stanovisko k chystanému rozhodnutiu a možnosť použitia opravného prostriedku, pretože ide o obmedzenie alebo zánik oprávnenia, ktoré mu doteraz patrilo.
	Osobitne sa riešia prípady prechodného nedostatku vody vo vodárenskom zdroji, ktoré si vyžadujú obmedziť alebo inak upraviť zásobovanie pitnou vodou z verejného vodovodu ak je potrebné dočasne obmedziť alebo upraviť podmienky zásobovania pitnou vodou s verejného vodovodu.
	Od zrušenia povolení na osobitné používanie vôd treba odlišovať ich zánik. Takéto povolenie zanikne zo zákona na základe vzniku taxatívne vymedzených právnych skutočností a nevyžaduje si vydanie samostatného rozhodnutia v správnom konaní.

K § 22

	Táto úprava určuje vo väzbe na ustanovenie §120 Stavebného zákona pre orgán štátnej vodnej správy pôsobnosť špeciálneho stavebného úradu s výnimkou právomoci územného rozhodovania vyvlastnene. Taktiež určuje z časti odlišný postup od stavebného zákona pri povoľovaní vodných stavieb ako špeciálnych stavieb.

K § 23 a 24
	Inštitúty súhlasu (§ 23) a vyjadrenia (§ 24)  vychádzajú z  platnej úpravy a sú z hľadiska ochrany vôd veľmi dôležité. Ustanovenia  (§ 23) sa týkajú iných ako vodných stavieb, umiestnených vo vode, nad vodou, na pobrežných pozemkoch, pod vodou a pod vodnými tokmi alebo iných stavieb a činností, pokiaľ môžu ovplyvniť vodné pomery.
	Stavebné konanie pri týchto stavbách vykonáva všeobecný stavebný úrad. Orgán štátnej vodnej správy, orgánu štátnej správy má v tomto konaní postavenie dotknutého orgánu.
	Z dôvodov účinnejšej ochrany podzemných vôd pred tzv. nepriamym vypúšťaním nebezpečných látok do podzemných vôd, ako to vyplýva z požiadaviek uvedených v Smernici EÚ č. 80/68/EHS, sa v predloženom návrhu zákona ustanovuje, že orgán štátnej vodnej správy vydá súhlas na zhotovenie stavieb a zariadení pre zaobchádzanie s nebezpečnými látkami len po splnení podmienky vyplývajúcej z § 33 ods.1. Pri vydávaní súhlasu v týchto prípadoch musí vychádzať primerane aj z ustanovení § 35 ods. 2 a 3.
	Vyjadrenie (§ 24) sa vyžaduje k akejkoľvek investičnej činnosti, ako aj k príprave technologických zmien vo výrobnom procese alebo v objeme výroby a v osobitných prípadoch k neinvestičnej úprave stavieb, ku geologickým prácam, k ťažbe štrku a zemným prácam a k lesným hospodárskym plánom.
	Z procesného hľadiska sú súhlasy vydané podľa § 23 rozhodnutím v správnom konaní, vyjadrenia vydané podľa § 24 nemajú povahu administratívneho rozhodnutia. V stavebnom konaní sú súhlasy aj vyjadrenia podkladom rozhodnutia stavebného úradu s tým rozdielom, že súhlasy sa považujú za rozhodnutia o predbežnej otázke a teda ich obsahom je stavebný úrad viazaný (§ 40 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb.).

K § 25

	Účelom evidencie o vodách je mať k dispozícii vždy aktuálny prehľad o všetkých skutočnostiach a právnych pomeroch, týkajúcich sa nakladania s vodami. Inštitút evidencie o vodách bol prevzatý zo zákona č. 135/1974 Zb. o štátnej správe vo vodnom hospodárstve  s tým, že okrem pôvodnej evidencie povolení, súhlasov, vyjadrení a iných rozhodnutí, vydaných orgánmi štátnej vodnej správy, sa táto rozširuje o ďalšie skutočnosti, súvisiace s výkonom štátnej vodnej správy. Podrobnosti o vedení evidencie o vodách upraví Ministerstvo životného prostredia SR všeobecne záväzným právny predpisom.

K § 26

Uvedené ustanovenia nadväzujú na doterajšiu úpravu vodného zákona a sú orientované na všeobecnú povinnosť ochrany vôd, podmienok ich výskytu a obehu. Oproti terajšej úprave sa systém ochrany vôd rozširuje aj na vodné ekosystémy a od vôd priamo závislé krajinné ekosystémy, teda chráni sa voda nielen z hľadiska uspokojovania potrieb človeka, ale aj z hľadiska zachovania prírodného a životného prostredia. Úprava sa odvíja z  čl. 20 Ústavy SR, podľa ktorého výkon vlastníckeho práva nesmie poškodzovať okrem iného . aj prírodu a životné prostredie nad mieru prípustnú zákonom. Uvedená úprava má síce všeobecný charakter, ale ustanovenie odseku 3 umožňuje orgánu štátnej vodnej správy tieto všeobecne formulované povinnosti podľa miestnych podmienok a potrieb konkretizovať a uložiť  vlastníkom poľnohospodárskym pozemkom a lesných pozemkov  celkom konkrétne opatrenia.

K § 27 a 28
	Účinná ochrana vôd vyžaduje chrániť aj územia ich prirodzeného výskytu a obnovy tak, aby ľudskou činnosťou a aktivitami neboli narušené podmienky prirodzeného výskytu a obnovy povrchových vôd alebo podzemných vôd s negatívnym dopadom na množstvo a kvalitu týchto vôd.
	Chránená oblasť prirodzenej akumulácie vôd je vymedzené územie, na ktorom sa prirodzeným spôsobom tvoria významné zásoby vôd. Hospodárske aktivity na tomto území treba v záujme zachovania prirodzeného výskytu a obnovy týchto významných zdrojov vody podriadiť tomuto účelu. Navrhovaná úprava, ktorá vychádza z terajšieho zákona o vodách, uvádza a oproti súčasnosti upresňuje obmedzenia, ktoré musia byť rešpektované pri plánovaní územného a hospodárskeho rozvoja preto, aby sa zabezpečila efektívna ochrana vôd prirodzene sa vyskytujúcich na tomto území. Ako prvá bola na našom území vyhlásená v r. 1978 chránená oblasť prirodzenej akumulácie vôd na Žitnom ostrove, kde sa nachádzajú zásoby podzemnej vody európskeho významu. V roku 1987 bolo vyhlásených nariadením vlády ďalších 9 oblastí. Chránené oblasti prirodzenej akumulácie vôd vyhlásené podľa terajšej právnej úpravy zostávajú naďalej v platnosti.
	Úpravou podľa § 28 sa zabezpečuje ochrana výdatnosti, kvality a zdravotnej bezchybnosti konkrétneho vodného zdroja, ktorý sa využíva alebo plánuje využiť na hromadné zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou z verejných vodovodov. Aj v tomto prípade úprava vychádza z platnej právnej úpravy a s niektorými upresneniami preberá z nej aj režim vyhlasovania a regulácie činnosti v ochranných pásmach. Oproti platnej úprave okrem iného  zavádza povinnosť nahradiť majetkovú ujmu vlastníkom nehnuteľností, nachádzajúcich sa v ochranných pásmach vodárenských zdrojov, za obmedzenie alebo zákaz používať tieto nehnuteľnosti najmä podľa zákona o ochrane poľnohospodárskeho pôdneho fondu. Ochranné pásma vodárenských zdrojov sa zriaďujú za účelom zabezpečenia kvality a zdravotnej bezchybnosti dodávanej pitnej vody. Preto náhradu majetkovej ujmy musí znáša ten, v záujme koho sa ochranné pásma vyhlásili pre plnenie jeho podnikateľskej činnosti, súvisiacej s dodávaním pitnej vody obyvateľstvu.

K § 29 až 31
	Úprava uvedených paragrafov sa zameriava na ochranu pred špecifickým druhom znečisťovania vôd, a to pred znečisťovaním vôd predovšetkým dusíkom a fosforom. Táto úprava je v našom vodnom zákonodarstve nová a bola transponovaná do návrhu nového zákona o vodách zo smerníc Rady EÚ č. 91/271 a č. 91/676.
	Narastajúce množstvá fosforu a dusíka, prejavujúce sa zvyšujúcimi sa koncentračnými hodnotami vo vodách, vedú v povrchových a v odkrytých podzemných vodách k eutrofizácii vôd s následkom nemožnosti ich používania na akýkoľvek účel. Vysoké koncentrácie dusíka (nad 50 mg.l^-1) v podzemnej vode vylučuje ju z použitia pre pitnú vodu a pri vyšších koncentráciách môže jej používanie na pitné účely spôsobiť aj smrť kojencov.
	Vzhľadom na to, že uvedené látky sa vo väčšom množstve môžu dostávať do vôd v podstate dvomi spôsobmi - vypúšťaním komunálnych odpadových vôd a priemyselných odpadových vôd s vysokým podielom organického znečistenia alebo používaním (manipuláciou, skladovaním a aplikáciou) organických a priemyselných hnojív v poľnohospodárskej výrobe, aj ochrana pred vnikaním týchto látok do vôd sa zameriava predovšetkým na tieto činnosti.
	Na základe uvedených hľadísk úprava ustanovuje vymedziť tzv. “citlivé oblasti”, ako vodné útvary povrchových vôd, ktoré sú alebo môžu byť eutrofizované v dôsledku vypúšťania mestských alebo organicky  znečistených priemyselných vôd a tzv. “zraniteľné oblasti”, ako poľnohospodársky využívané územia, ktoré sa “odvodňujú” do povrchových vôd alebo podzemných vôd, pričom hodnota koncentrácie dusičnanov v podzemných vodách je vyššia ako 50 mg.l^-1, alebo by mohla byť prekročená, ak by sa neurobili potrebné opatrenia na zamedzenie tohto trendu. Do citlivých oblastí sa zaraďujú aj vodné útvary využívané alebo využiteľné ako vodárenské zdroje, a to bez ohľadu na koncentráciu živín v nich z hľadiska možnej eutrofizácie.
	Navrhovaná úprava ustanovuje povinnosť vykonať opatrenia potrebné na ochranu povrchových vôd a odkrytých podzemných vôd pred eutrofizáciou a pre nárastom dusičnanov v podzemných vodách nad prípustnú hodnotu. Takými opatreniami sú sprísnené požiadavky a podmienky na vypúšťanie odpadových vôd v citlivých oblastiach a  vypracovanie a uskutočňovanie “Programu činnosti” v ohrozených oblastiach. Okrem toho, za účelom zabezpečenia všeobecne prijateľnej úrovne ochrany vôd pri vykonávaní poľnohospodárskych činností, navrhovaná úprava ustanovuje povinnosť vydať Kódex správnej poľnohospodárskej praxe a zabezpečiť jeho dobrovoľné dodržiavanie poľnohospodármi. Príloha č. 5 časť B navrhovaného zákona obsahuje hlavné zásady pre vypracovanie “Programu činnosti” a základné opatrenia, minimálne ktoré by mal obsahovať Kódex správnej poľnohospodárskej praxe. 
	Smernica Rady EÚ č. 91/676 pripúšťa možnosť vypracovať “Program činnosti” pre každú vymedzenú ohrozenú oblasť osobitne alebo jeden program pre všetky zraniteľné oblasti vymedzené na území členského štátu. Vzhľadom na to, že opatrenia vyplývajúce z citovanej smernice Rady EÚ a premietnuté do časti B prílohy č. 5 navrhovaného zákona, sú v podstate riešené na vtedajšej úrovni poznania v smerniciach Ministerstva poľnohospodárstva a výživy SSR č. 5000/1982 - OŽP o ochrane vôd pred poľnohospodárskym znečistením a č. 5001/1982 - OŽP o manipulácii a hnojení hnojovicou a likvidáciou silážnych štiav (Vestník MPVž SSR ročník XV čiastka 22 z 20. 11. 1983), ktoré boli platné pre celé územie Slovenskej republiky, navrhovaná úprava predpokladá aj pre budúcnosť vypracovať jeden “Program činnosti” platný pre celé územie Slovenskej republiky s tým, že v mimoriadne odôvodnených, závažných prípadoch, ho bude možné doplniť o niektoré špecifické opatrenia pre niektoré z vymedzených ohrozených oblastí. 

K § 32 a 33
	Vypúšťanie odpadových vôd a osobitných vôd do povrchových alebo podzemných vôd bolo upravené aj v platnom  zákone o vodách v podstate tak, že každé vypúšťanie muselo byť povolené príslušným orgánom štátnej správy, pričom maximálne prípustné koncentrácie znečisťujúcich látok vo vypúšťaných odpadových vodách, ukazovatele akosti povrchových vôd a ukazovatele prípustného množstva látok v povrchových vodách stanovila vláda SR svojím nariadením.
	Predkladaná úprava vychádza z platného tzv. emisno-imisného princípu povoľovania vypúšťania odpadových vôd, pričom zohľadňuje zásady a požiadavky vyplývajúce z príslušných smerníc Rady EÚ, najmä č. 91/271, č. 76/464, č. 80/68 a č. 80/280 a ďalších tzv. dcérskych smerníc smernice č. 76/464. V tejto súvislosti sa  zavádzajú, v zhode s príslušnými smernicami Rady EÚ aj niektoré nové pojmy ako napr. “kvalitatívny cieľ,” pod ktorým treba rozumieť v podstate hodnoty ukazovateľov prípustného množstva látok v povrchových vodách podľa platnej  úpravy. Pri ustanovovaní týchto hodnôt sa principiálne vychádza na jednej strane z ich toxicity na biocenózu a ľudský organizmus, biologickej rozložiteľnosti (stálosti) a bioakumulácie v žijúcich organizmoch a v organizme ľudí a na strane druhej z najlepších dostupných techník a technológií na elimináciu týchto látok priamo v zdroji vypúšťaných odpadových vôd. Škodlivé látky sa rozčlenili podľa miery ich škodlivosti do dvoch skupín, rozšíril sa ich počet a ustanovujú sa ich hodnoty aj pre podzemné vody. 
	Prevziať hodnoty týchto látok zo smerníc EÚ do našej legislatívy je povinné z dôvodu zabezpečenia rovnakej miery ochrany vôd, ako aj z dôvodu zamedzenia nekalej súťaže. Pokiaľ tieto hodnoty nie sú pre niektoré látky Komisiou EÚ stanovené, určí ich pre jednotlivý prípad Ministerstvo životného prostredia SR v súčinnosti s Ministerstvom zdravotníctva SR  na prechodnú dobu podľa princípov, uvedených v predchádzajúcom odseku.  Po schválení doteraz chýbajúcich limitných hodnôt týchto látok Radou EÚ s platnou pre všetky členské štáty budú tieto hodnoty zapracované aj do našej právnej úpravy. V súčasnosti túto úlohu plnia orgány miestnej štátnej  vodnej správy.
	Obdobne ako v platnej  právnej úprave aj podľa navrhovaného zákona sa predpokladá, že nielen kvalitatívne ciele, ale aj limitné hodnoty ukazovateľov znečistenia komunálnych odpadových vôd vypúšťaných do povrchových vôd a podzemných vôd, limitné hodnoty ukazovateľov znečistenia komunálnych a organicky znečistených priemyselných odpadových vôd, vypúšťaných v citlivých oblastiach a limitné hodnoty škodlivých a obzvlášť škodlivých  látok vypúšťaných v odpadových vodách do povrchových vôd alebo podzemných vôd alebo do verejnej kanalizácie, ustanoví vláda nariadením. Určí tiež povinnosť monitorovania vypúšťaného znečistenia a jeho vplyv na recipient a analytické metódy a ich presnosť pre stanovovanie jednotlivých látok, ako aj prípadné ďalšie náležitosti, ktoré treba uplatniť pri povoľovaní vypúšťania uvedených druhov odpadových vôd. 
	K zásadným odlišnostiam navrhovanej úpravy od platnej úpravy patrí povinnosť odvádzať a vypúšťať odpadové vody v aglomeráciách s viac ako 2000 ekvivalentnými obyvateľmi v zásade iba verejnou kanalizáciou po vyčistení na mechanicko-biologickej čistiarni odpadových vôd. Táto povinnosť v súlade so zákonom o obecnom zriadení prináleží obciam. Úprava pripúšťa vo výnimočných a ojedinelých prípadoch tiež odchylný postup.
	Ďalšou zásadnou odlišnosťou je cieľ navrhovanej úpravy vo vypúšťaní škodlivých a obzvlášť škodlivých látok v odpadových vodách, ktorý bol do návrhu nového zákon o ochrane vôd a o nakladaní s vodami zaradený v súlade so Smernicou Rady EÚ č. 76/464. Ide o úpravu, ktorá sa bude týkať vypúšťania predovšetkým priemyselných odpadových vôd do povrchových vôd do podzemných vôd a do verejnej kanalizácie. Cieľom tejto úpravy je zvýšiť ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred mimoriadne škodlivými a život ohrozujúcimi látkami, nielen sprísnením limitných hodnôt pre ich vypúšťanie, ale aj vypúšťanie škodlivých látok do povrchových vôd a podzemných vôd postupne obmedzovať a vypúšťanie obzvlášť škodlivých látok do týchto vôd úplne vylúčiť. 
Navrhovaná úprava neumožňuje lehoty určené v prechodných ustanoveniach na vypúšťanie obzvlášť škodlivých látok z jestvujúcich zdrojov znečistenia predlžovať, a preto vypúšťanie, ktoré bude k uvedeným termínom v rozpore s platnou právnou úpravou sa bude považovať za nepovolené a ako také bude musieť byť ukončené. V tejto súvislosti preto navrhovaný zákon ukladá povinnosť každému, kto vypúšťa odpadové vody s obsahom škodlivých a obzvlášť škodlivých látok, prijať opatrenia na úplné zamedzenie vypúšťania obzvlášť škodlivých látok a na postupné obmedzovanie vypúšťania škodlivých látok v odpadových vodách do povrchových a podzemných vôd, v intenciách navrhovanej úpravy (§ 36 ods.2 písm. f ).
	Navrhovaná úprava uvádza podmienky pre povoľovanie vypúšťania odpadových vôd s vyššími limitnými hodnotami ako ustanovuje nariadenie vlády SR na vopred určený nevyhnutný čas pri skúšobnej prevádzke a pri plánovaných alebo neplánovaných opravách čistiarne odpadových vôd, stokovej siete alebo objektov na nej, pre povoľovanie vypúšťania odpadových vôd z odľahčovacích komôr na jednotnej stokovej sieti verejných kanalizácií a vôd z povrchového odtoku z delenej stokovej siete, vôd z drenážnych systémov odvodňujúcich poľnohospodárske pozemky alebo lesné pozemky, podzemných vôd čerpaných pri hydrogeologickom prieskume, vôd čerpaných alebo gravitačne vytekajúcich z drenáži pri zakladaní stavieb alebo pri dekontaminácii horninového prostredia alebo podzemných vôd a pre vypúšťanie infekčných odpadových vôd zo zdravotníckych a iných zariadení
	V súlade so Smernicou Rady EÚ č. 91/271/EHS zákon výslovne zakazuje vypúšťať kal z čistiarní odpadových vôd do povrchových vôd a ustanovuje povinnosť, aby sa tento kal v rámci možnosti využíval. V tejto súvislosti ustanovenie § 57 ods.1 písm. g) ustanovuje povinnosť pre príslušné orgány miestnej štátnej vodnej správy zverejňovať každé dva roky situačnú správu o zneškodňovaní komunálnych odpadových vôd a čistiarenských kalov v oblasti ich územnej pôsobnosti. Sleduje sa tým cieľ dostať plnenie uvedených úloh  pod verejnú kontrolu, a tým zvýšiť aj takýmto spôsobom zodpovednosť samosprávnych orgánov miest a obcí za dosahovaný stav a úroveň riešenia uvedenej problematiky, keďže vypúšťanie komunálnych odpadových vôd, na rozdiel od priemyselných odpadových vôd, nemožno  prakticky zakázať vypúšťať. 
	Ustanovenia § 33 upravujú vypúšťanie odpadových vôd do podzemných vôd a oproti teraz platnej úprave ho veľmi významne doplňujú a spresňujú.
	Predovšetkým treba zdôrazniť, že pred vydaním povolenia na vypúšťanie komunálnych odpadových vôd alebo vôd obsahujúcich škodlivé látky do podzemných vôd musí žiadateľ o takéto vypúšťanie  zabezpečiť  zisťovanie v takom rozsahu, aby bola zdokumentovaná nielen kvalita podzemnej vody a ostatné náležitosti podľa § 33 ods. 1, ale aby sa mohli navrhnúť opatrenia, ktoré účinne zabránia jednak šíreniu sa znečisťujúcich látok obsiahnutých vo vypúšťaných odpadových vodách do okolitých vodných útvarov, ako aj poškodzovaniu od nich závislých vodných a krajinných ekosystémov.

	Aj potom je možné povoliť vypúšťanie uvedených odpadových vôd do podzemných vôd len vtedy, keď sa na základe vykonaného predchádzajúceho prieskumu spoľahlivo preukáže, že daná podzemná voda je hodnotená ako trvalo nevhodná pre akékoľvek používanie. V praxi pôjde spravidla o presne lokalizované a proti šíreniu znečistenia riadne zabezpečené vodné útvary podzemnej vody, ktoré boli veľmi silne znečistené predchádzajúcou priemyselnou alebo poľnohospodárskou výrobou a ich sanácia by bola sporná  alebo ekonomicky, či technicky veľmi náročná.
	Úprava uvádza tiež striktný zákaz vypúšťať odpadové vody s obsahom obzvlášť škodlivých látok a tzv. infekčné vody zo zdravotníckych a iných zariadení do podzemných vôd. Prípady jestvujúcich vypúšťaní týchto vôd do podzemných vôd upravujú prechodné ustanovenia.
	Navrhovaná úprava uvádza i prípady kedy pred povolením vypúšťať splaškové odpadové vody nie je potrebný predchádzajúce zisťovanie, ako aj podmienky, za ktorých možno vypúšťať použitú geotermálnu vodu, osobitné vody alebo vodu vyčerpanú pri stavebných prácach do toho istého zvodneného kolektora.

K § 34
	Navrhovaná úprava vychádza z  platnej úpravy. Vykonané zmeny vyplývajú z implementácie smernice Rady EÚ č 76/464 v záujme zvýšenej ochrany vôd, a to nie len pokiaľ ide o určovanie znečisťujúcich látok obsiahnutých v odpadových vodách vypúšťaných do verejnej kanalizácie a ich limitných hodnôt, ale aj o preukázanie splnenia  určitých podmienok, súčasne so žiadosťou o vydanie povolenia.. Sleduje sa tým, oproti súčasnému stavu zvýšiť význam ochrany zdravia prevádzkových pracovníkov verejnej kanalizácie a ochrany jednotlivých zariadení verejnej kanalizácie, zvýšiť prevádzkovú bezpečnosť čistiarne odpadových vôd i ochranu výslednej kvality čistiarenského kalu z hľadiska jeho ďalšieho spracovania i prípadného využitia.
	Ostatné náležitosti týkajúce sa verejných kanalizácií upraví osobitný zákon, ktorý vypracuje Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky.

K § 35
	Navrhovaná úprava vychádza z platnej  právnej úpravy, avšak v niektorých podstatných náležitostiach ju spresňuje a dopĺňa v súlade s príslušnými smernicami Rady EÚ, najmä so smernicou č. 76/464, pokiaľ ide zoznam a kategorizáciu nebezpečných látok, (v porovnaní s obdobným zoznamom uvedeným v doteraz platnej vyhláške MLVH SSR č. 23/1977 Zb. o ochrane akosti povrchových  a podzemných vôd) a smernicou č. 80/68, pokiaľ ide o požiadavku na ochranu podzemných vôd.
	Zákon zavádza nový pojem “nebezpečná látka", a to pre skupiny alebo druhy škodlivých látok a obzvlášť škodlivých látok, uvedených v prílohe č. 2 tohto zákona, pokiaľ nie sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd. Tým sa sleduje terminologicky odlíšiť významovo i vecne odlišné zaobchádzanie s tými istými látkami a s nimi spojené ochranné opatrenia keď sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd a  keď nie sú ich súčasťou.
	Ustanovenia § 35 obsahujú tiež povinnosti pre používateľa nebezpečných látok z hľadiska prevencie možných únikov nebezpečných látok do povrchových  vôd alebo do podzemných vôd alebo do prostredia súvisiaceho s vodu (čo sa označuje v smernici Rady EÚ č. 80/68 ako “nepriame vypúšťanie”) pri nakladaní s nimi.
	Pri uvádzaní jestvujúceho zaobchádzania s nebezpečnými látkami a stavieb a zariadení s tým spojenými, do súladu so zákonom je postup upravený v prechodných ustanoveniach. obdobným spôsobom, ako pri uvádzaní  vypúšťania škodlivých a obzvlášť škodlivých látok do povrchových alebo podzemných vôd alebo do verejnej kanalizácie, do súladu so zákonom.
	Navrhovaná úprava uvádza prípady a podmienky, za ktorých môže orgán štátnej vodnej správe povoliť na obmedzený čas a v nevyhnutnej miere použitie nebezpečných látok vo vodách a upravuje aj zaobchádzanie s obalmi z nebezpečných látok.

K § 36
	Realizácia opatrení na dosiahnutie súladu vypúšťania škodlivých látok a obzvlášť škodlivých látok v odpadových vodách do povrchových alebo podzemných vôd, ako aj dosiahnutie súladu nakladania s nimi, pokiaľ nie sú súčasťou vypúšťaných odpadových vôd,  podľa tohoto zákona bude organizačne, technicky i finančne veľmi náročná. Potrebné opatrenia spočívajú nielen v rekonštrukcii jestvujúcich, či výstavbe nových čistiarní priemyselných odpadových vôd, ale aj v zmenách výrobných technológií a zavadzaní najlepšej dostupnej techniky, či v niektorých prípadoch aj v zmene výrobného programu.  Preto navrhovaná úprava, ktorá je v našej právnej úprave nová a vyplýva zo smernice Rady EÚ č. 76/464/EHS a č. 86/280/EHS, ukladá, v súlade so Smernicou Rady EÚ č. 76/464/EHS, vypracovať “Program znižovania znečisťovania vôd škodlivými látkami a obzvlášť škodlivými látkami”. Určuje tiež podstatné náležitosti tohto  programu a lehoty jeho aktualizácie. 

K § 37
	Napriek sprísnenej úprave na ochranu vôd pred znečistením nemožno v praxi úplne zabrániť znečisteniu vôd, ktoré presiahne prípustnú mieru, napr. v dôsledku prevádzkovej alebo prírodnej udalosti, zanedbaním povinností osôb. Preto je potrebné mať upravený postup pre takýto prípad. Vychádzajúc z doterajšej úpravy a z praktických poznatkov sa v tomto paragrafe upravuje základný postup pri mimoriadnom zhoršení alebo ohrození kvality vôd. Tak, ako doteraz sa počíta s činnosťou Slovenskej inšpekcie životného prostredia, so správcami vodných tokov, ako aj s obcami. Prvotnú zodpovednosť, aj v súlade s príslušnými medzinárodnými  dokumentmi, však nesie pôvodca tohto  znečistenia, ktorý znáša aj náklady na odstránenie znečistenia bez ohľadu na to, či potrebné opatrenia vykonal osobne alebo ich vykonali namiesto neho odborne spôsobilé a technicky vybavené osoby.

K § 38
Najdôležitejšou zložkou ochrany povrchových vôd a podzemných vôd je prevencia, na ktorú je kladený zvýšený dôraz v predchádzajúcich ustanoveniach. V prípade, že i napriek týmto preventívnym opatreniam dôjde k ohrozeniu alebo poškodeniu povrchových vôd a podzemných vôd alebo prostredia s nimi súvisiaceho, je povinnosťou každého kto takéto poškodenie spôsobí, vykonať opatrenia na nápravu. Táto zákonná povinnosť sa vzťahuje aj na nadobúdateľa majetku, ktorého používanie súviselo s ohrozením, alebo poškodením povrchových vôd a podzemných vôd. Pôjde o prípady rôznych prevádzok a výrobných činností, ktoré takýto nepriaznivý stav spôsobia a prejdú do vlastníctva iných subjektov. Zmenou právneho subjektu prechádza zo zákona táto zodpovednosť aj na ďalšieho nadobúdateľa.
	Zákon pamätá aj na prípady, keď subjekt povinný vykonať opatrenia nie je známy, alebo nemá prostriedky a hrozí nebezpečie a hrozí nebezpečie zhoršenia stavu vôd alebo prostredia s ním súvisiaceho. V takomto prípade vykonanie opatrení zabezpečí orgán štátnej vodnej správy.
	Úprava tohoto ustanovenia rieši aj otázku zabezpečenia prístupu na nehnuteľnosť, alebo dočasné obmedzenie riadneho užívania nehnuteľností za náhradu za účelom vykonania opatrení na nápravu. Ak vykonaným opatrením na nápravu vznikne škoda, vlastníci dotknutých nehnuteľností majú právo na náhradu škody.

K § 39 až 43
	Úprava týchto ustanovení je zameraná na pojmové vymedzenie vodného toku a jeho právnej povahy aj s ohľadom na Čl. 4 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého sú vodné toky vo vlastníctve Slovenskej republiky. Zároveň zachováva kontinuitu vlastníckych vzťahov tak, aby nedošlo k žiadnym vlastníckym zmenám oproti doterajšej úprave, ktorá založila vlastníctvo štátu povrchových vôd vo vodnom toku a pozemkov tvoriacich ich korytá. Nové vymedzenie pojmu vodný tok vytvára právny priestor, aby v súlade s ústavným princípom rovnosti vlastníctva mohli byť vlastníkmi vodných stavieb, alebo pozemkov napríklad umelých vodných tokov aj neštátne subjekty.
	V prípadoch neštátneho vlastníctva vodných stavieb na vodných tokoch /vodné nádrže, kanály a pod./ právna povaha nimi zadržiavaných, akumulovaných, resp. odvádzaných povrchových vôd, ako vlastníctva štátu, zostáva nezmenená.
	Zákon rieši aj problematiku, ktorá súvisí so spresňovaním brehových čiar korýt vodných tokov, vznikom alebo zmenou nových korýt a tým aj s vymedzením rozsahu pozemkov tvoriacich vodné toky, ako aj problematiku ochrany vodných tokov a ich korýt. Definuje základné náležitosti inundačného územia i spôsob jeho vymedzenia. Ochranu vodných tokov zákon zabezpečuje jednak zakotvením povinnosti na vykonávanie riadnej správy a zabezpečenie plnenia všetkých funkcií vodného toku a určením povinností  pre vlastníka stavby vo vodnom toku.
	Vodné toky sa členia podľa významu na vodohospodársky významné vodné toky a drobné vodné toky a z hľadiska ich využitia na vodárenské vodné toky a ostatné vodné toky. Vodárenské vodné toky sú zároveň aj vodohospodársky významné vodné toky, ktorých zoznam sa v záujme informovanosti ale aj z dôvodov osobitného právneho režimu uverejňuje všeobecne záväzným právnym predpisom.

K § 44 až 46
	Správa vodných tokov je definovaná, ako činnosti vykonávané v rámci ich údržby a prevádzky za účelom zachovania a rozvoja všetkých funkcií vodného toku na uspokojovanie verejnoprospešných záujmov. Správa vodných tokov je zverená štátnej organizácií rezortu Ministerstva pôdohospodárstva Slovenskej republiky. 
	Vlastník okrem iného má na vlastné náklady  odstraňovať nánosy brániace nehatenému odtoku alebo prietoku vody. Vlastník takýchto pozemkov je povinný zdržať sa činností, ktoré môžu ovplyvniť prirodzený režim vôd vo vodnom toku alebo ohroziť ich kvalitu a ak ide o drobný vodný tok je povinný na vlastné náklady udržiavať pobrežné pozemky v takom stave, aby netvorili prekážky brániace riadnemu odtoku vôd v koryte vodného toku.
	Úlohy na úseku správy vodného toku zákon ustanovuje ako povinnosti správcu. Za významné úlohy možno považovať najmä udržiavanie koryta v stave, ktorý zabezpečuje jeho dostatočnú prietočnosť a bezpečné odvádzanie vody z územia, udržiavanie brehových porastov a porastov v inundačných územiach tak, aby neboli prekážkou odtoku vody. Zákonnou povinnosťou správcu vodného toku je udržiavať v riadnom stave a prevádzkovať vodné stavby v koryte vodného toku. Medzi takéto stavby patria aj úpravy brehov a ďalšie vodné stavby, ktoré slúžia plneniu funkcií vodného toku.
	Ďalšie úlohy správcu vodného toku sa týkajú udržiavania  splavnosti vodných ciest, vytvárania podmienok pre povolené nakladanie s vodami, ktoré súvisí s vodným tokom, spolupráca pri zneškodňovaní mimoriadneho zhoršenia vôd a spolupráca s orgánmi štátnej vodnej správy pri výkone štátnej správy vo veciach vodného toku.
	Povinnosti na úseku riadnej správy vodného toku, do ktorých sa zahrňuje aj výstavba príslušných vodných stavieb, udržiavanie koryta vodného toku a inundačných území v stave, zabezpečujúcom prietočnosť aj veľkých vôd, majú charakter aj prevencie v povodňovej ochrane. Pokiaľ ide o zabezpečovacie práce vykonávané na úseku ochrany pred povodňami správcom vodného toku budú spolu so záchrannými prácami ako aj organizáciou ochrany pred povodňami upravené osobitným zákonom. Do vydania tohoto zákona zostáva ochrana pred povodňami upravená v zákone o štátnej správe vo vodnom hospodárstve a v jeho vykonávacom predpise nedotknutá.
Navrhovaná úprava obsahuje aj potrebné oprávnenia pre správcu vodného toku (§ 45) pri správe vodného toku. Patrí sem okrem iného  aj oprávnenie vstupovať v nevyhnutnom rozsahu na cudzie nehnuteľnosti s tým, že ak tým spôsobí škodu, je povinný ju nahradiť.
	Ustanovenia § 46 upravujú povinnosti vlastníkov pobrežných pozemkov. Vlastník takýchto pozemkov je povinný okrem iného zdržať sa činností, ktoré môžu ovplyvniť prirodzený režim vôd vo vodnom toku alebo ohroziť ich kvalitu a ak ide o drobný vodný tok je povinný na vlastné náklady udržiavať pobrežné pozemky v takom stave, aby netvorili prekážky brániace riadnemu odtoku vôd v koryte vodného toku.

K § 47
Zákon pripúšťa, že v odôvodnených prípadoch možno správu drobného vodného toku alebo jeho uceleného úseku previesť do správy inej štátnej organizácie, ktorej drobný vodný tok prevažne slúži. Správca drobného vodného toku môže drobný vodných tok alebo jeho môže prenechať do nájmu alebo do výpožičky neštátnym subjektom, a to koncesionárovi počas koncesnej doby k vodnej stavbe, obci územím ktorej drobný vodný tok preteká alebo aj inej právnickej alebo fyzickej osobe, oprávnenej na podnikanie, ak táto preukáže, že drobný vodný tok s jej činnosťou súvisí. súvislosť nájmu alebo výpožičky s jej činnosťou.

K § 48 
	Navrhované ustanovenie vychádza z platnej úpravy, pričom spresňuje pojem “vodná stavba” a rozširuje príkladný výpočet, vodných stavieb s cieľom predchádzať prípadným nejasnostiam pri posudzovaní vodnej stavby. V zásade možno konštatovať, že účelom vodných stavieb je jednak upravovať hydrologický režim povrchových alebo podzemných vôd v záujme ich lepšieho využívania alebo v záujme ochrany pred ich škodlivými účinkami, jednak využívať prirodzené vlastnosti na uspokojovanie osobných potrieb obyvateľstva alebo na výrobné a iné podnikateľské aktivity. Z dôvodu terminologického zjednotenia so stavebným zákonom sa pojem “ vodohospodárske  dielo ” zmenilo na pojem “ vodná stavba ”. 

K § 49 až 51
	Ustanovenia týchto paragrafov podrobnejšie upravujú povinnosti vlastníka vodnej stavby v záujme jej riadnej prevádzky a údržby, ktoré je vlastník vodnej stavby povinný vykonávať na vlastné náklady.
	Za účelom riadneho výkonu prevádzky a údržby vodnej stavby ukladá zákon povinnosť vlastníkom pozemkov susediacich s vodnou stavbou umožniť vstup na tieto pozemky s tým, že vlastník vodnej stavby je povinný uhradiť škody, ktoré vlastníkovi pozemkov v tejto súvislosti vznikli.
	Ustanovenie § 51 upravuje režim ochrany vodných stavieb tým, že uvádza zákazy niektorých činností, ktorými môže byť vodná stavba ohrozená alebo poškodená. Umožňuje orgánu štátnej vodnej správy určiť pásmo ochrany vodnej stavby na návrh vlastníka tejto stavby. V tomto prípade je vlastník vodnej stavby povinný vlastníkovi nehnuteľnosti nahradiť spôsobenú škodu. Orgán štátnej vodnej správy môže tomu, kto svojou činnosťou poškodil vodnú stavbu alebo ohrozil alebo znemožnil jej prevádzku nariadiť odstránenie škodlivého stav.

K § 52
	Zákon obsahuje výpočet základných povinností spojených s prevádzkovaním vodných stavieb, čo je odôvodnené spoločenským záujmom udržiavania vodných stavieb v trvale dobrom a prevádzkyschopnom stave. Jednou z dôležitých povinností vlastníkov vodných stavieb je zabezpečovať na nich odborný technicko-bezpečnostný dohľad. Výkon odborného technicko-bezpečnostného dohľadu je vysoko odborná činnosť, ktorá sa musí zabezpečovať kvalifikovaným pracoviskom. Pre vodné stavy ustanovuje zákon, z hľadiska zabezpečovania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu, pôsobnosť pre Ministerstvo pôdohospodárstva SR na ich zaraďovanie do štyroch kategórií, pričom pre vodné stavby zaradené do I. a II. kategórie môže takýto dohľad vykonávať len špecializovaná organizácia poverená týmto ministerstvom. Úprava obsahuje tiež povinnosti vlastníka, resp. stavebníka vodnej stavby pri vykonávaní odborného technicko-bezpečnostného dohľadu.
	Podrobnosti týkajúce sa samotného výkonu odborného technicko-bezpečnostného dohľadu budú upravené všeobecne záväzným právnym predpisom, ktorý vydá Ministerstvo pôdohospodárstva SR.

K § 53
	Z platnej  právnej úpravy sa preberá s menšími upresneniami aj povinnosť vlastníkov vodných stavieb mať schválený manipulačný poriadok. Slúži jednak samotnému užívateľovi a jednak orgánu štátnej vodnej správy a správcovi vodného toku, pretože sú v ňom upravené podstatné veci, týkajúce sa vodnej stavby s prihliadnutím na rôzne situácie, ktoré môžu nastať zmenami v hydrologickom režime vodného toku alebo manipuláciou s vodnou stavbou. 

	Vzhľadom na skutočnosť, že vodné stavby na vodnom toku sú svojou prevádzkou na sebe závislé ukladá sa správcovi vodohospodársky významného vodného toku vypracovať súhrnný manipulačný poriadok za ním spravovaný hlavný vodný tok a jeho prítoky. V ňom sa upravia situácie, ktoré môžu nastať vplyvom vôd, vplyvom extrémnych klimatických pomerov, alebo poruchou na niektorej vodnej stavbe, a ktoré bude nevyhnutné riešiť koordinovaným postupom prevádzkovateľov všetkých vodných stavieb, v súčinnosti so správcom vodného toku a orgánom štátnej vodnej správy.

K § 54 až 59
	Problematika zákona o ochrane vôd a o nakladaní s vodami má široký záber, pretože upravuje vzťahy k všetkým vodám. Z hľadiska usporiadania štátnej správy problematika vôd zasahuje do kompetencie viacerých ústredných orgánov štátnej správy. Navrhovaný zákon vychádza z doterajšieho usporiadania základných kompetencií ústredných orgánov štátnej správy, vyplývajúcich zo zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej  správy Slovenskej republiky v znení neskorších prepisov.
	Ministerstvo životného prostredia SR ako ústredný orgán štátnej vodnej správy zabezpečuje úlohy na úseku riadenia výkonu štátnej vodnej správy a plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru.
	Jednou z dôležitých úloh ministerstva, ktorou sa premietajú Smernice EÚ o vodného zákona je systematické zisťovanie a hodnotenie výskytu a stavu povrchových a podzemných vôd na celom území Slovenskej republiky.
	Za účelom zabezpečenia podkladov pre vypracovanie koncepcie regionálneho rozvoja a územného plánovania a pre výkon štátnej vodnej správy ministerstvo zabezpečuje úlohy na  úseku vodného plánovania, vypracovaním hydroekologických plánov povodí a spolu s Ministerstvom pôdohospodárstva Slovenskej republiky zostavuje návrh generelu ochrany a racionálneho využívania vôd.
	Medzi ďalšie úlohy, ktoré vyplývajú pre Ministerstvo životného prostredia SR z nových inštitútov, založených týmto zákonom patria úlohy súvisiace s vyhlásením citlivých oblastí a zraniteľných oblastí, programom monitorovania ako aj s vypracovaním Programu postupného znižovania znečistenia vôd škodlivými a obzvlášť škodlivými látkami a nebezpečnými látkami. Z ďalších významných činností je gestorstvo nad úlohami v oblasti vôd vo vzťahu k EÚ  a úlohy medzinárodnej spolupráce na tomto úseku.
	Miestnu štátnu správu v oblasti vôd vykonávajú podľa zákona NR SR č.222/1996 Z.z. o organizácii miestnej štátnej správy krajské úrady, okresné úrady a obce.
	Krajský úrad má v zásade postavenie druhostupňového orgánu štátnej vodnej správy. Zákon o ochrane vôd a nakladaní s vodami mu zveruje pôsobnosť prvostupňového orgánu najmä vo veciach hraničných vodných tokov a vo veciach, ktoré svojim významom presahujú hranice okresov. Oproti doterajšej pôsobnosti zákon mu zveruje nové úlohy v súvislosti s vyhlásením oblastí kúpania pre verejnosť, vyhlásením vodných útvarov alebo ich častí s vodou určenou na závlahy, vymedzením povrchových vôd ako vhodných pre život a reprodukciu rýb a ich rozdelením na vody lososovité a vody kaprovité a zakladá pôsobnosť na ustanovenie podmienok plavby plavidiel so spaľovacím motorom. Táto úprava nadväzuje na doterajší všeobecný zákaz používania povrchových vôd na plavbu motorových plavidiel, vydaný vyhláškou č. 34/1977 Zb. na všetkých nádržiach, vybudovaných na vodohospodárskych významných vodných tokoch a väčších zátopových jamách. Nová úprava umožňuje ustanoviť podmienky, za ktorých bude možné uskutočňovať plavbu motorových plavidiel so spaľovacím motorom tak, aby nedošlo ohrozovaniu kvality vôd, narušovaniu rekreácie a ďalších zákonom chránených záujmov. V rámci výkonu štátneho vodoochranného dozoru mu bola zverená významná pôsobnosť na rozhodovanie o dočasnom zákaze, prípadne obmedzení výroby alebo činnosti, ak hrozí nebezpečenstvo závažnej ekologickej ujmy.

	Okresný úrad je prvostupňovým orgánom štátnej vodnej správy vo veciach upravených týmto zákonom, ak sa nezverujú iným orgánom. Vykonáva funkciu špeciálneho stavebného úradu pri zriaďovaní, zmene alebo zrušení vodných stavieb. V rámci správneho konania rozhoduje najmä pri povoľovaní osobitného užívanie vôd a pri činnostiach, ktoré ovplyvňujú vodné pomery.
	Vyjadrovacou činnosťou k  výstavbe sa zabezpečuje preventívna ochrana vôd a vodných pomerov pri výstavbe a prevádzke vodných a iných stavieb. Ochrana vodných zdrojov sa zabezpečuje určovaním ochranných pásiem, ktoré sú súčasne aj pásmami hygienickej ochrany vodárenských zdrojov určených pre zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou.
Osobitné úlohy plní pri výkone štátneho vodoochranného dozoru, ktorého súčasťou je aj výkon technicko-bezpečnostného dozoru nad vodnými stavbami, ktorých stav by mohol ohroziť bezpečnosť osôb a majetku a pri ukladaní opatrení na  nápravu, ako aj sankčných postihov za porušenie povinností ustanovených v oblasti vôd. Na tomto úseku prejednáva aj priestupky.
	Okresný úrad má pôsobnosť odvolacieho orgánu vo veciach, v ktorých v prvom stupni rozhodovala obec.
	Slovenská inšpekcia životného prostredia je odborným kontrolným orgánom, prostredníctvom ktorého Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru vo veciach ochrany vôd a hospodárenia s vodami.
	V rámci výkonu tejto dozornej činnosti kontroluje najmä dodržiavanie podmienok rozhodnutí pri vypúšťaní odpadových vôd alebo osobitných vôd do povrchových vôd alebo podzemných vôd a prevádzke čistiarní odpadových vôd a dodržiavanie právnych predpisov pri nakladaní s nebezpečnými látkami. Na základe výsledku kontrol ukladá právnickým osobám a fyzickým osobám oprávneným na podnikanie pokuty v správnom konaní a vyžaduje od kontrolovaných subjektov vykonanie nápravy.
	Rozširuje sa jej doterajšia pôsobnosť o schvaľovanie havarijných plánov v správnom konaní, ale najmä o riešenie mimoriadneho zhoršenia vôd, v rámci ktorého je oprávnená vyžadovať si spoluprácu orgánov štátnej správy a iných právnických a fyzických osôb a vydávať pôvodcovi príkazy na vykonanie potrebných opatrení na zamedzenie znečistenia vôd a odstránenie jeho škodlivých následkov mimo správneho konania. Slovenská inšpekcia životného prostredia zabezpečuje úlohy vyplývajúce pre Slovenskú republiku z medzinárodného systému ochrany vôd a pri cezhraničnom zhoršení  kvality vôd na hraničných tokoch a zabezpečuje prevádzku Základného medzinárodného varovného strediska SR.

	Pôsobnosť obce na úseku štátnej vodnej správy nadväzuje na doterajšiu právnu úpravu. Na úseku povoľovacej činnosti bude naďalej zabezpečovať pôsobnosť prvostupňového orgánu pri povoľovaní odberov povrchových vôd a podzemných vôd pre potreby jednotlivých domácností, ako aj pri zhotovení, zmene a zrušení vodných stavieb, ktoré súvisia s týmto odberom.
	Z doterajšej pôsobnosti sa ponecháva oprávnenie obce zakázať alebo obmedziť zásobovanie pitnou vodou s verejného vodovodu alebo inak upraviť jej používanie, ako aj upraviť, obmedziť, prípadne zakázať všeobecné používanie povrchových na drobných vodných tokoch. K ďalším pôsobnostiam patrí oprávnenie na povoľovanie čerpania a vypúšťania podzemných vôd pri hydrogeologických prieskumných prácach pri predpokladanej dobe čerpania do 5 dní.
	Výkon štátneho vodoochranného dozoru obce sa bude zameriavať najmä na plnenie si povinností vyplývajúcich z tohto zákona pre občanov. Obec je oprávnená na zabezpečenie odstránenia zistených nedostatkov ukladať opatrenia rozhodnutím v správnom konaní. a za priestupky na úseku vôd ukladať pokuty v blokovom konaní.

K § 60 a 61
	Ministerstvu pôdohospodárstva Slovenskej republiky patrí pôsobnosť, ktorá mu vyplýva v oblasti vôd ako hospodárskemu rezortu. Na základe tejto pôsobnosti uplatňuje regulačné nástroje, z ktorých najvýznamnejšie sú vypracovanie plánov užívania vôd v povodí a spolupráca pri zostavovaní generelu, ochrany a racionálneho využívania vôd, vypracovanie programu činnosti vo vyhlásených zraniteľných oblastiach, vydanie Kódexu správnej poľnohospodárskej činnosti vo vyhlásených ohrozených oblastiach a vypracovanie programu výstavby a rekonštrukcie verejných kanalizácií v Slovenskej republike s návrhom na jeho finančné zabezpečenie.
	Na úseku vodných tokov a vodných stavieb vypracúva rozvojové programy všestrannej starostlivosti o vodné toky, a využívania vodnej sily tečúcej vody. Určuje vodné toky z hľadiska ich významu za vodohospodársky významné vodné toky a z hľadiska ich využitia za vodárenské vodné toky. Plní úlohy ústredného riadenia správy vodných  tokov, verejných vodovodov a verejných kanalizácií a riadi odborný technicko-bezpečnostný dohľad nad vodnými stavbami, ktoré by mohli ohroziť bezpečnosť osôb a majetku.
	Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky plní osobitné úlohy v oblasti zabezpečovania zdravotnej bezchybnosti vôd určených najmä na zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou a na kúpanie. V tomto smere riadi a usmerňuje výkon štátneho zdravotného dozoru.

K §  62 až 64
	Súčasťou výkonu štátnej vodnej správy je aj vykonávanie štátneho vodoochranného dozoru. Zákon ukladá okresným úradom, krajským úradom a obciam povinnosť vykonávať dozor nad dodržiavaním ustanovení tohto zákona, všeobecne záväzných právnych predpisov vydaných  na jeho vykonanie, ako aj nad dodržiavaním nimi vydaných rozhodnutí.
	Touto činnosťou sa zabezpečuje sústavná kontrola dodržiavania povinností najmä pri osobitnom používaní vôd, pri zaobchádzaní s nebezpečnými látkami, ako aj ďalších povinností, ktorých plnenie si zákon vyžaduje. Nástrojom na vykonanie náprav pri zistení nedostatkov v rámci výkonu štátneho vodoochranného dozoru je oprávnenie ukladať opatrenia rozhodnutím v správnom konaní.
	Súčasťou štátneho vodoochranného dozoru je aj technicko-bezpečnostný dozor nad vodnými stavbami, ktorých stav by mohol ohroziť bezpečnosť osôb alebo majetku. V rámci technicko-bezpečnostného dozoru sa kontroluje, ako si vlastníci alebo užívatelia vodných stavieb plnia povinnosti na úseku vykonávania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu. V prípade zistených nedostatkov orgány štátnej vodnej správy rozhodnú o opatreniach a termínoch na ich splnenie.
	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky plní funkciu hlavného štátneho vodoochranného dozoru vo vzťahu k orgánom miestnej štátnej vodnej správy a inšpekcii. Výkonom hlavného vodoochranného dozoru sa zabezpečuje cieľavedomá a systematická kontrola jednak výkonu štátnej vodnej správy a prostredníctvom špecializovaného kontrolného orgánu Slovenskej inšpekcie životného prostredia aj kontrolu právnických osôb a fyzických osôb oprávnených na podnikanie.
	Oprávnenia osôb vykonávajúcich štátny vodoochranný dozor vytvárajú predpoklady pre zabezpečenie kontroly u konkrétnych kontrolovaných subjektoch a na nehnuteľnostiach a objektoch, kde dochádza k osobitnému používaniu vôd a k iným činnostiam, ktoré môžu mať vplyv na vodné pomery.

K § 65
	Vodná stráž plní doplňujúcu funkciu pri zabezpečovaní ochrany vôd, vodných tokov a vodných stavieb, zameranú najmä na konanie fyzických osôb. Jej úlohou bude hlavne chrániť vodné pomery v inundačných územiach, dodržiavanie podmienok ochrany v ochranných pásmach vodných zdrojov a ochrany vodných stavieb. Pretože vodná stráž chráni aj majetok vlastníkov vodných diel a správcov vodných tokov, ako aj záujmy obce je potrebné, aby tieto subjekty znášali náklady na jej činnosť.
	Vodná stráž pri plnení svojich úloh môže požiadať o spoluprácu políciu. Člen vodnej stráže sa pri výkone svojej funkcie preukáže osobitným preukazom a odznakom so štátnym znakom Slovenskej republiky.
	Osobám vykonávajúcim štátny vodoochranný dozor zákon zveruje oprávnenia nevyhnutné pre výkon ich činnosti ako člena vodnej stráže.

K § 66 
	Povinnosť vytvoriť funkciu vodohospodára sa preberá s viacerými upresneniami z predchádzajúcej právnej úpravy, ktorá sa v praxi osvedčila.
	Oprávnenia a povinností vodohospodára sa podrobne špecifikujú v zákone, čím sa zdôrazňuje význam tejto funkcie. Zároveň sa ukladá zákonná povinnosť vytvárať predpoklady pre riadny výkon tejto funkcie. Funkciu vodohospodára môže vykonávať fyzická osoba, ktorá má osvedčenie o osobitnej odbornej spôsobilosti, alebo právnická osoba, ktorá takéto osoby zamestnáva.
	Postup pri posudzovaní a overovaní osobitnej odbornej spôsobilosti vodohospodára ustanoví všeobecnej záväzný právny predpis.

K § 67 až 69
	Zákon preberá platnú úpravu a rieši problematiku príslušnosti orgánov štátnej vodnej správy na povoľovanie vodných stavieb, ktoré sa nachádzajú na území viacerých okresov. Takýmto spôsobom sa zabráni vzniku konfliktov medzi orgánmi štátnej vodnej správy.
	Riešené sú aj prípady uplatňovania žiadostí o povolenie na vodnú stavbu spolu s ďalšími žiadosťami, na vydanie ktorých sú príslušné orgány štátnej vodnej stavby rôznych stupňov.
	Ustanovenie § 69 upravuje procesnú stránku činnosti orgánov štátnej vodnej správy. Odchýlky od všeobecnej úpravy vodoprávneho konania sú opodstatnené tým, že štátna vodná správa vykazuje mnoho odlišností v porovnaní s inými druhmi štátnych správ.
	Orgány štátnej vodnej správy postupujú vo veciach upravených týmto zákonom podľa zákona o správnom konaní a ak ide o povolenie vodných stavieb aj podľa stavebného zákona. Všeobecné predpisy o správnom konaní s výnimkou ustanovení o miestnej príslušnosti sa nevzťahujú na vydanie vyjadrenia, na vydávanie príkazov na vykonanie opatrení pri riešení mimoriadneho zhoršenia alebo ohrozenia kvality vôd podľa § 37 ods. 8, na vydávanie opatrení na odstránenie nedostatkov zistených Ministerstvom životného prostredia SR v rámci výkonu hlavného štátneho vodoochranného dozoru, na upustenie zákazov v chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd na rozhodovanie o prevode správy drobných vodných tokov alebo ich úsekov inej štátnej organizácii. a na zaradenie vodných stavieb do jednotlivých kategórií za účelom vykonávania odborného technicko-bezpečnostného dohľadu. K žiadosti o povolenie treba pripojiť doklady obsahujúce údaje potrebné na posúdenie dosahu žiadaného rozhodnutia na vodné pomery a na iné právom chránené záujmy. Žiadateľ je povinný na vyzvanie orgánu štátnej vodnej správy predložiť ešte ďalšie doklady prípadne posudky.
	V prípadoch, v ktorých sa konanie oznamuje verejnou vyhláškou, je účastníkom konania aj obec. Pozvanie na ústne pojednávanie doručí orgán štátnej vodnej správy účastníkovi konania najneskoršie 8 dní, v zložitejších prípadoch 30 dní pred ústnym pojednávaním. Po túto dobu musia byť vyvesené aj verejné vyhlášky o oznámení ústneho pojednávania spôsobom v obci obvyklým.
	Ak rozhodnutie ovplyvní vodné pomery v obvode pôsobnosti iného orgánu štátnej vodnej správy alebo ak vodná stavba, o ktorej sa rozhoduje je z časti v územnom obvode iného orgánu štátnej vodnej správy rozhodne vecne a miestne príslušný orgán štátnej vodnej správy po prerokovaní s orgánmi štátnej vodnej správy  územných obvodov, ktorých sa rozhodnutie týka.
	V jednoduchých veciach rozhodne orgán štátnej vodnej správy bezodkladne. V ostatných  prípadoch rozhodne najneskoršie do 60 dní, v osobitne zložitých prípadoch najneskoršie do 3 mesiacov od začatia vodoprávneho konania. Ak nemožno vzhľadom na povahu veci rozhodnúť ani v tejto lehote, môže lehotu primerane predĺžiť odvolací orgán. Ak orgán štátnej vodnej správy vydáva tomu istému žiadateľovi niekoľko povolení môže tak urobiť v jednom rozhodnutí.
	Zákon upravuje aj postup pri riešení vzniku protichodných stanovísk medzi orgánmi štátnej správy spolupôsobiacimi v konaní.
	Osobitný postup vo vodoprávnom konaní vo veciach vypúšťania odpadových vôd zo spaľovní odpadov je určený v zákone o ovzduší na úpravu ktorého bolo potrebné v tomto zákone odkázať.

K § 70 až 73 

	Za porušenia povinností ustanovených týmto zákonom sa ukladajú v správnom konaní právnickým osobám a fyzickým osobám oprávneným na podnikanie pokuty. Zákon taxatívne vymedzuje jednotlivé skutkové podstaty a zakotvuje spôsob určenia výšky pokuty. Pri konkrétnom posudzovaní administratívneho deliktu a určení výšky pokuty sa v ustanovených prípadoch prihliada najmä na škodlivé následky porušenia povinností, na okolnosti za ktorých k porušeniu povinností došlo a tiež na to, ako sa právny subjekt pričinil o odstránenie alebo zmiernenie škodlivých následkov.
	Pre začatie konania o uložení pokuty sa ustanovuje subjektívna lehota jeden rok odo dňa, keď sa orgán štátnej vodnej správy dozvedel o porušení povinností a objektívna trojročná lehota, ktorá plynie odo dňa kedy k porušeniu povinností došlo.
	Prvostupňová pôsobnosť na ukladanie pokút v rozsahu porušenia povinností určených v skutkových podstatách je zverená okresným úradom. Inšpekcia ukladá pokuty za porušenie povinností len v rozsahu pôsobnosti jej výkonu štátneho vodoochranného dozoru. Za porušenie povinností na úseku stavebného poriadku orgán štátnej vodnej správy, ako špeciálny stavebný úrad, ukladá pokuty podľa stavebného zákona.
	Podľa ustanovenia § 73 sa ponechávajú skutkové podstaty priestupkov podľa zákona o priestupkoch, v ktorom je upravený postup pri prejednávaní priestupkov v dostatočnej miere.

K § 74 
Ustanovenia tohto paragrafu obsahujú úpravu, ktorá vychádza z potreby riešenia viacerých inštitútov platných v doterajšej právnej úprave k vodám.
Chránené vodohospodárske oblasti vyhlásené nariadením vlády SSR č. 46/1978 Zb. o chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd na Žitnom ostrove v znení nariadenia vlády SSR č. 52/1981, nariadením vlády SSR č. 13/1978 Zb. o niektorých  oblastiach prirodzenej akumulácie vôd, ktorým bolo vyhlásených ďalších  9  oblastí za chránené sa považujú za vodohospodárske oblasti podľa tohoto zákona a platia pre ne podmienky ochrany ustanovené týmto zákonom a predpismi vydanými na jeho vykonanie. Obdobne sa posudzujú aj ochranné pásma určené orgánom štátnej vodnej správy na ochranu výdatnosti, kvality alebo zdravotnej bezchybnosti vodných zdrojov podľa predchádzajúcich predpisov. Prechodne sa rieši aj doterajšie vykonávanie funkcie člena vodnej stráže ako aj funkcie vodohospodára.
V súvislosti s vydaním všeobecne záväzného právneho predpisu, ktorým sa určia limitné hodnoty znečistenia osobitných vôd, prechodné ustanovenia zakotvujú úlohu na preskúmanie povolení na vypúšťanie odpadových vôd a osobitných vôd, vydaných podľa predchádzajúcich predpisov a to z hľadiska ich súladu s požiadavkami nového právneho predpisu. Zákon určuje aj najdlhšie lehoty po uplynutí ktorých platnosť povolení na odchylné vypúšťanie odpadových vôd od ustanovených limitných hodnôt zaniká.
V prechodných ustanoveniach sa zabezpečuje aj zosúladenie zaobchádzania s nebezpečnými látkami s novými požiadavkami podľa zákona.

§ 75 a 76
Ustanovením § 75 sa splnomocňuje vláda, ministerstvo a ministerstvo pôdohospodárstva na vydanie všeobecne záväzných právnych predpisov na vykonanie tohto zákona.
Navrhovaným zákonom dôjde k rozsiahlemu zrušeniu ustanovené zákona č. 138/1973 Zb. o vodách (vodných zákon) v znení neskorších predpisov a zákona SNR č. 135/1974 Zb. o štátnej správe vo vodnom hospodárstve v znení neskorších predpisov .ako aj ich vykonávacích predpisov. Naďalej však zostáva v platnosti zákonná úprava týkajúca sa verejných vodovodov a verejných kanalizácií, odplát vo vodnom hospodárstve a ochrany pred povodňami. Každá z uvedených problematík si vyžaduje samostatnú úpravu formou vydania osobitných zákonov.

K § 77
Vzhľadom na ďalší priebeh legislatívneho procesu a na rozsah a závažnosť zákona sa predpokladá nadobudnutie jeho účinnosti 1. januára 2002.
	
K Čl. II

	Vodné toky a podzemné vody sú podľa čl. 4 Ústavy SR vo výlučnom vlastníctve Slovenskej republiky. Podľa doterajšieho zákona č. 138/1973 Zb. o vodách boli za súčasť vodných tokov považované aj pozemky tvoriace koryto vodného toku. Táto právna konštrukcia nie je však ďalej udržateľná najmä z dôvodu potreby budovania nových vodných diel, ktoré v súčasnosti môžu byť financované aj z iných ako štátnych prostriedkov. Vpustením vody do nového neštátneho vodného diela ( napr. umelý kanál) sa stane toto dielo vodným tokom a tým by došlo k zoštátneniu pozemkov, na ktorých je vodná stavba vybudovaná. Navrhovanou úpravou nebudú dotknuté doterajšie vlastnícke vzťahy k pozemkom korýt vodných tokov.
	Pri podzemných vodách ide o analógiu s právnym režimom nerastného bohatstva.

K Čl. III.

	Ustanovenie písmena b) sa vypúšťa z dôvodu, že týmto zákonom sa rušia príslušné časti zákona SNR č. 135/1974 Zb. o štátnej správe vodného hospodárstva a to v jeho poslednom znení, tj. po novele vykonanej zákonom č. 416/2001 Z.z. Všetky kompetencie obcí v oblasti vodného hospodárstva (písmeno b) a Čl. V. zákona č. 416/2001 Z.z.) sa preberajú v plnom rozsahu do § 59 tohto nového zákona o ochrane vôd a nakladaní s vodami

K Čl. IV

Účinnosť sa navrhuje v reálne najskoršom možnom termíne.