Author: a
Last saved by: agenda0

D ô v o d o v á    s p r á v a
k zákonu o systéme environmentálne orientovaného 
riadenia a auditu
___________________________________________________________

A.  Všeobecná časť

Právo na priaznivé životné prostredie patrí medzi základné ľudské práva. Na zabezpečenie tohto práva, ale aj na zabezpečenie účinnej starostlivosti o životné prostredie, ustanovuje Ústava Slovenskej republiky a ďalšie predpisy, ktoré sú súčasťou právneho poriadku Slovenskej republiky, konkrétne povinnosti nielen právnickým a fyzickým osobám, ale aj štátu a ďalším subjektom. Medzi základné princípy, resp. povinnosti, ktoré z týchto právnych predpisov vyplývajú, patrí najmä
a)	princíp prevencie,
b)	princíp trvalo udržateľného rozvoja,
c)	princíp platiaceho znečisťovateľa,
d)	princíp rovnocennej a integrálnej starostlivosti o životné prostredie pri plánovaní a realizovaní činností, programov, koncepcií, politík a pod. na všetkých úsekoch života spoločnosti,
e)	povinnosť každého chrániť a zveľaďovať životné prostredie,
f)	povinnosť štátu dbať o šetrné využívanie prírodných zdrojov, o ekologickú rovnováhu a účinnú starostlivosť o životné prostredie.
Z obdobných princípov vychádza aj právo Európskej únie. V tomto práve sa však v posledných rokoch čoraz častejšie objavujú právne predpisy, v ktorých sa stále viac a viac upúšťa od tradičnej formy právnych predpisov založených na príkazoch, zákazoch a následnej kontrole a sankcionovaní  povinných subjektov zo strany štátu a ťažisko zabezpečovania plnenia požiadaviek právnych predpisov sa presúva na 
a)	aktívny prístup povinných subjektov (organizácií) pri identifikácii, hodnotení a riadení možných rizík a environmentálnych vplyvov vyplývajúcich z ich činnosti, vrátane navrhovania a realizovania potrebných opatrení, a to už v štádiu pred začatím takejto činnosti a v potrebnej miere prirodzene i počas jej vykonávania,
b)	na aktívnejšiu účasť verejnosti pri posudzovaní predpokladaných environmentálnych vplyvov, pri povoľovaní príslušných činností a do určitej miery aj pri ich realizácii.

I tu však môžeme rozlíšiť dve skupiny právnych predpisov. V prvom prípade sa takýto „aktívny prístup“ organizácií, vrátane povinnosti preukazovania plnenia požiadaviek právnych predpisov, ustanovuje v právnom predpise ako povinnosť príslušnej organizácie a jeho neplnenie je sankcionovateľné – čiže ide svojím spôsobom o povinný (vynútiteľný) „aktívny“ prístup organizácie.
Takýmito predpismi EÚ sú napríklad
a)	Smernica Rady č. 85/337/EHS o posudzovaní vplyvov niektorých verejných a súkromných projektov na životné prostredie v znení Smernice Rady č. 97/11/ES (porovnaj zákon NR SR č. 127/1994 Z.z. v znení neskorších predpisov),
b)	Smernica Rady č. 96/82/ES o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií zahŕňajúcich nebezpečné látky (tzv. Smernica Seveso II),
c)	Smernica Rady č. 96/61/ES o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (tzv. Smernica IPPC).
Kvalitatívne iným druhom sú predpisy EÚ, ktorými sa umožňuje   d o b r o v o ľ n á   účasť na určitých systémoch proaktívneho správania sa organizácií z hľadiska starostlivosti o životné prostredie a ich otvoreného dialógu s verejnosťou, pre ktoré tieto predpisy iba ustanovujú právny rámec, na zabezpečenie ich kvality, transparentnosti, kompatibility a pod., avšak začlenenie sa príslušnej organizácie do tohto systému je úplne dobrovoľné a závisí len na jej vlastnom rozhodnutí. Žiadna povinnosť zapojenia sa organizácie do tohto systému nevyplýva z týchto predpisov a nemôže byť ani nariaďovaná či sankcionovaná zo strany príslušných orgánov verejnej správy.
Jedným z takýchto predpisov je nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 umožňujúce dobrovoľnú účasť organizácií v Programe Spoločenstva pre environmentálne orientované riadenie a audit  (EMAS) - ďalej len „nariadenie“. Tento program je v Európskej únii známy pod zaužívanou skratkou EMAS (Eco-Management and Audit Scheme) – predtým upravený nariadením Rady (EHS) č. 1836/93.
Účelom tohto zákona je transponovať do právneho poriadku Slovenskej republiky vyššie citované nariadenie.
	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001  obsahuje najmä nasledovné princípy:
1. Zavádza sa   j e d n o t n ý   systém environmentálne orientovaného riadenia a auditu (EMAS) v rámci celého Spoločenstva. Za tým účelom sa táto právna úprava vydáva formou nariadenia, ktoré je priamo aplikovateľné vo všetkých členských štátoch.
2. Okrem zabezpečenia jednotnosti právnej úpravy sa ustanovuje aj systém na zabezpečenie jednotnej interpretácie a aplikácie všetkých princípov a ustanovení, a to najmä
a)	zriadením fóra zloženého z akreditačných orgánov všetkých členských štátov EÚ. Toto fórum sa schádza minimálne raz za rok za účasti predstaviteľa Komisie. Jeho úlohou je najmä
-	navrhovať Komisii potrebné prvky a prostriedky na jednotné a kvalitné fungovanie národných akreditačných systémov na akreditáciu environmentálnych overovateľov,
-	vypracúvať usmernenia v otázkach akreditácie, najmä pokiaľ ide o oblasti akreditácie, požiadavky na odbornú spôsobilosť uchádzačov o akreditáciu a o dohľad akreditačných orgánov nad environmentálnymi overovateľmi,
-	vytvoriť a uplatňovať mechanizmus revízie inter pares, vrátane informovania Komisie o výsledkoch a problémoch zistených pri tejto revízii;
b)	zavedením pravidelných spoločných zasadaní (pracovných porád) minimálne raz za rok zástupcov kompetentných orgánov všetkých členských štátov  za účasti predstaviteľa Komisie. Účelom týchto zasadnutí je zabezpečiť súlad národných postupov registrácie organizácií (pozri nižšie), a to najmä formou
-	prijímania určitých jednotných interpretačných a aplikačných stanovísk,
-	revízie inter pares, vrátane informovania Komisie o jej výsledkoch či zisteniach,
-	navrhovania určitých opatrení Komisii;
c)	povinnosťou členských štátov zasielať Komisii určité informácie, napríklad zoznamy organizácií zapísaných do registra EMAS a zoznamy akreditovaných environmentálnych overovateľov, správy o prijatých právnych, administratívnych a iných opatreniach na plnenie tých článkov nariadenia, v ktorých sa ponecháva možnosť národného prístupu (zásada subsidiarity),
d)	právom a povinnosťou Komisie  vydávať určité vykonávacie predpisy, resp. usmernenia na jednotnú aplikáciu tohto nariadenia, a to postupom ustanoveným v jeho čl. 14 v súlade s Rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy na vykonávanie exekutívnych kompetencií priznaných Komisii.
3. EMAS je založený na princípe dobrovoľnosti. Zapojiť (začleniť) doňho sa môže na základe vlastného slobodného rozhodnutia každá organizácia (bez ohľadu na hospodársky alebo iný spoločenský sektor, v ktorom pôsobí), ktorá chce zlepšiť svoje environmentálne správanie, ak splní ustanovené požiadavky. Tieto požiadavky tvoria ťažisko a najväčší rozsah právnej úpravy celého nariadenia vrátane jeho príloh.
4.  Nariadenie ustanovuje aj podmienky (povinnosti organizácie) na udržanie sa  v EMAS.
5.	Okrem proaktívneho prístupu organizácií k starostlivosti o životné prostredie sa vytvárajú nástroje na objektívnu kontrolu environmentálneho správania organizácií a spĺňania podmienok pre ich začlenenie a udržanie sa v EMAS (kontrola zo strany nezávislých environmentálnych overovateľov, vrátane celého systému ich akreditácie a dozoru nad nimi, registračná činnosť kompetentného orgánu, verejná kontrola zo strany zainteresovaných strán atď.).
6.	Ďalším z princípov EMAS je široká informovanosť a otvorený dialóg organizácie s verejnosťou a ďalšími zainteresovanými stranami.
7.   V nariadení sa vymedzuje aj jeho vzťah 
a)	k európskym a medzinárodným normám – priama akceptácia normy EN ISO 14001 (resp. jej štvrtej časti) v Prílohe I a prípadná akceptácia ďalších noriem, ktoré Komisia uzná ustanoveným spôsobom a oznámi to v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (Official Journal of the European Communities),
b)	k osobitným právnym predpisom EÚ upravujúcim oblasť starostlivosti o životné prostredie – deklaruje sa ich nedotknutosť.
8.	Ďalším z princípov je podpora organizácií, najmä malých a stredných podnikateľov, pri začleňovaní sa do EMAS. Ide o jeden z prípadov, kedy sa podrobnosti, resp. spôsoby tejto podpory ponechávajú na riešenie v rámci jednotlivých členských štátov. Kvôli zabezpečeniu kompatibility sa však ustanovuje oznamovacia povinnosť členských štátov voči Komisii.
9.	Nariadenie ustanovuje 
a)	povinnosť členských štátov ustanoviť primerané sankcie za porušenie niektorých povinností,
b)	možnosť členských štátov ustanoviť systém poplatkov za niektoré úkony spojené s EMAS.
10.	Zavádza sa jednotné logo, ktoré môžu používať všetky organizácie zapísané v registri EMAS, a ustanovujú sa základné podmienky pre jeho používanie.
11. V čl. 12 nariadenia sa ustanovujú určité  povinnosti, resp. námety pre členské štáty a Komisiu z hľadiska 
a)	zabezpečenia potrebnej informovanosti  organizácií a verejnosti o princípoch a cieľoch tohto nariadenia, resp. celkove o EMAS,
b)	hľadania spôsobov určitej racionalizácie a nových metód výkonu štátneho dozoru v organizáciách začlenených do EMAS a pod.
Pri príprave tohto zákona sa okrem textu samotného nariadenia vychádzalo tiež z  návrhov niektorých vykonávacích predpisov (rozhodnutí Komisie) k nemu, s prihliadnutím na existujúcu právnu úpravu tejto oblasti vo vybraných členských štátoch EÚ, najmä v Taliansku (osobitný twinningový projekt), Nemecku a Rakúsku, ako aj z legislatívneho zámeru tohto zákona schváleného uznesením vlády SR č. 211 zo 7. marca 2001.

Doložka finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest
	Zo zavedenia právnej úpravy podľa tohto zákona nevyplývajú žiadne priame dopady, resp. požiadavky na štátny rozpočet, ani na ďalšie verejné financie. Príslušné náklady budú hradené v rámci rozpočtovej kapitoly Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“). Určité príjmy, ktoré budú plynúť do štátneho rozpočtu zo správnych poplatkov súvisiacich so začleňovaním organizácií do systému, najmä v prvých rokoch jeho uplatňovania, prípadne zo sankcií za porušenie povinností podľa tohto zákona, možno odhadnúť rádovo v desiatkach, resp. v stovkách tisíc Sk ročne.
Pri plánovaní príslušných prostriedkov bude ministerstvo vychádzať aj z uznesenia vlády SR z 23. augusta.2000 č. 664 ku Koncepcii nového spôsobu financovania ochrany životného prostredia a časového a vecného harmonogramu konkrétnych opatrení v súlade s požiadavkami EÚ na kvalitu životného prostredia, ako aj na výsledky screeningu sektoru životného prostredia.
Z navrhovaného zákona nevyplývajú priame dopady na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest.
Zavedenie a uplatňovanie systému environmentálne orientovaného riadenia a auditu (EMAS) má však mimoriadne pozitívny význam 
a)	tak pre samotnú organizáciu (subjektívny aspekt), 
b)	ako aj (a predovšetkým) pre ochranu životného prostredia v súlade s princípmi trvalo udržateľného rozvoja (celospoločenský aspekt).
Poukážeme aspoň na niektoré z týchto aspektov:
1.	EMAS znamená systematický prístup k ochrane životného prostredia a jej integrovanie do všetkých aspektov podnikania, či inej činnosti organizácie. Ide o vytvorenie, zavedenie a udržiavanie vhodne štruktúrovaného systému riadenia organizácie zohľadňujúce environmentálne aspekty jej činností, výrobkov a služieb (ďalej len „činnosť“) s cieľom zlepšiť celkové environmentálne správanie organizácie.
2.	Takýto dobrovoľný systémový proaktívny prístup organizácie k ochrane životného prostredia má výrazný preventívny charakter. Takto prijaté opatrenia a spôsoby správania organizácie môžu byť adekvátnejšie s ohľadom na jej environmentálne aspekty, konkrétne podmienky v mieste jej činnosti, vrátane požiadaviek zainteresovaných strán, než v prípade paušálne ustanovených povinností normatívnym právnym aktom.
3.	EMAS zakladá kvalitatívne nový vzťah medzi organizáciami (najmä z podnikateľskej sféry), orgánmi verejnej správy a verejnosťou a v prípade jeho rozšírenia na dostatočný počet organizácií môže podstatne znížiť nároky predovšetkým na výkon dozornej  (vrátane sankčnej) činnosti zo strany štátu. Vytvárajú sa ním tiež predpoklady pre zvyšovanie environmentálneho povedomia a správania nielen zamestnancov organizácií a orgánov verejnej správy, ale aj členov verejnosti.
4.	Hoci EMAS je z prevažnej časti financovaný z vlastných zdrojov organizácie, prináša, okrem postupného znižovania vplyvov jej činností na životné prostredie, aj určitý príspevok k jej trvalému ekonomickému rastu a prosperite, pretože na  systémové zlepšenie riadenia organizácie, vrátane zapojenia a výchovy všetkých zamestnancov, spravidla (a celkom logicky) nadväzujú:
a)	zníženie prevádzkových nákladov, najmä v dôsledku úspory a lepšieho využívania surovín, energie a ďalších vstupov, znižovania množstva odpadov a nákladov na ich zneškodňovanie, znižovanie poplatkov, odplát, úhrad a pod. za vypúšťanie emisií do životného prostredia,
b)	úspory na sankciách, ako aj za náhradu škody, ekologickej ujmy a pod.,
c)	zníženie rizika havárií a iných mimoriadnych udalostí, vrátane s tým spojených vplyvov na život a zdravie ľudí, životné prostredie a majetok, nákladov, zodpovedností a pod.,
d)	vylúčenie, resp. obmedzenie ďalších neproduktívnych nákladov spojených s neujasnenou organizačnou štruktúrou, nedokonalým systémom riadenia atď.,
e)	v prípade začlenenia do EMAS zlepšenie dobrého mena organizácie, ľahšieho prístupu na niektoré trhy, k určitým licenciám, povoleniam, verejným zákazkám, k výhodnejším úverom, či poistným podmienkam atď.
Z vyššie uvedeného vyplýva aj celospoločenský prínos vhodného environmentálneho správania organizácií začlenených do systému a ich vplyvu na svojich subdodávateľov, odberateľov a pod.
Legislatívny zámer tohto zákona bol schválený uznesením vlády SR č. 211 zo 7. marca 2001.
Doložka zlučiteľnosti
návrhu zákona
s právom Európskych spoločenstiev a Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona: Vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu zákona: Zákon o systéme environmentálne orientovaného riadenia a auditu

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám
	Návrh zákona svojou problematikou
•	patrí medzi prioritné oblasti aproximácie práva obsiahnuté (výslovne uvedené) v čl. 70 Európskej dohody o pridružení – oblasť životné prostredie
•	patrí medzi priority odporúčané v Príprave asociovaných krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie (Biela kniha) – pozri písm. b) na strane 223 Bielej knihy
	Podľa Národného programu pre prijatie acquis communautaire by mal zákon nadobudnúť účinnosť v 2. polroku 2002

4.	V práve Európskej únie je problematika návrhu zákona upravená 
•	nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 umožňujúcim dobrovoľnú účasť organizácií v Programe Spoločenstva pre environmentálne orientované riadenie a audit (EMAS). Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001   upravuje možnosť organizácií dobrovoľne sa zapojiť do Programu Spoločenstva pre environmentálne orientované riadenie a audit (EMAS) – princípy nariadenia sa uvádzajú na strane 2 až 4 tejto dôvodovej správy
•	čl. 2 Zmluvy o Európskej únii (v amsterdamskom znení), podľa ktorého je jednou z úloh Spoločenstva dosahovať vyrovnaný a trvalo udržateľný rozvoj a čl. 174 a 175 tejto Zmluvy, v ktorých sa upravuje politika Spoločenstva v oblasti životného prostredia.

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
Úplná – pozri tabuľku zhody. Do tohto zákona sú transponované príslušné princípy a inštitúty cit. nariadenia. Organizácie začlenené do systému budú však môcť používať logo EMAS podľa Prílohy IV cit. nariadenia až po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie. Táto skutočnosť je upravená v záverečnom ustanovení zákona, takže nebude potrebná novela tohto zákona.

6.   Gestor (spolupracujúce rezorty):
       Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

7.   Účasť expertov na príprave návrhu zákona:
Pri príprave tohto zákona sa uplatnili poznatky z riešenia twinningového projektu SR99/IB/EN/01 Zavedenie nariadenia EÚ o EMAS talianskymi expertmi

B.  Osobitná časť

K prvej časti – Základné ustanovenia
	
K § 1
	V tomto ustanovení sa v súlade s čl. 1 nariadenia uvádza predmet právnej úpravy.
 
K § 2
	Tento paragraf obsahuje vymedzenie pomerne značného množstva základných pojmov na účely tohto zákona. Ide o ich vymedzenie v súlade s čl. 2 nariadenia s určitými úpravami vyplývajúcim z nášho právneho poriadku a praxe.
	Jedným zo základných pojmov, ktorého zavedenie sa, oproti pôvodnému nariadeniu Rady (EHS) č. 1836/93, odrazilo aj v zmene názvu nariadenia a v rozšírení jeho pôsobnosti na ďaleko širšiu škálu subjektov, je „organizácia“ – pozri písmeno b) tohto paragrafu.
	Rôznorodosť subjektov, ktoré spadajú pod pojem „organizácia“ sa demonštratívnym spôsobom vymenúva v odôvodnení § 18 tohto zákona.
Do návrhu zákona sa v súvislosti so zavedením tohto pojmu prevzali aj ďalšie podmienky týkajúce sa registrácie organizácií v systéme, napríklad, že
a)	subjekt, ktorý sa má v systéme registrovať ako organizácia, nesmie presiahnuť hranice štátu,
b)	najmenšou jednotkou, ktorú možno v systéme registrovať ako organizáciu, je prevádzkareň (areál), t.j. priestor na geograficky určenom mieste pod riadením manažmentu organizácie, na ktorom sa vykonávajú činnosti, vyrábajú výrobky, alebo poskytujú služby, vrátane príslušných infraštruktúr, zariadení a materiálov.

K Druhej časti – Účasť v systéme environmentálne orientovaného riadenia a auditu
	V tejto časti sa ustanovujú základné podmienky pre účasť organizácií v systéme environmentálne orientovaného riadenia a auditu, a to 
a)	jednak všeobecné podmienky (§ 3),
b)	jednak základné požiadavky na jednotlivé prvky plnenia podmienok uvedených v písmene a) – § 4 až 8.

K § 3
	V tomto paragrafe sa vymedzuje pojem „systém environmentálne orientovaného riadenia a auditu“ (ďalej len „systém“) a ustanovujú sa všeobecné podmienky na
a)	začlenenie sa do systému a
b)	udržanie sa v systéme.
Tieto všeobecné podmienky sú potom podrobnejšie rozvedené v ďalších paragrafoch nielen v tejto časti, ale aj v iných častiach tohto zákona.

K § 4
	Úvodné environmentálne preskúmanie je jedným zo základných východiskových krokov pri zisťovaní skutkového (počiatočného) stavu environmentálnych problémov a  environmentálneho správania organizácie tesne pre zavedením systému environmentálneho manažérstva v organizácii ako jednej zo základných súčastí systému (EMAS). Výsledky tohto preskúmania sú dôležitým podkladom pre vypracovanie environmentálnej politiky a environmentálneho programu, pre stanovenie významnosti environmentálnych aspektov, dlhodobých a krátkodobých environmentálnych cieľov atď. Preto tento krok nariadenie ustanovuje ako prvú z podmienok na zavedenie systému.
Jednou z oblastí zahrnutých v úvodnom environmentálnom preskúmaní je oblasť identifikácie a stavu plnenia povinností a ďalších požiadaviek vyplývajúcich pre organizáciu zo zákonov a iných všeobecne záväzných právnych predpisov upravujúcich najmä oblasť starostlivosti o životné prostredie, ako aj z rozhodnutí príslušných orgánov vydaných na vykonanie týchto zákonov.
Na druhej strane však na zamedzenie zbytočnej duplicite nariadenie upúšťa od tejto povinnosti v prípade, že v príslušnej organizácii bol už zavedený a certifikovaný systém environmentálneho manažérstva v súlade s osobitným predpisom (EN ISO 14001:1996 Systémy environmentálneho manažérstva. Špecifikácia s návodom na použitie), ktorému spravidla predchádzalo tzv. úvodné environmentálne preskúmanie.

K § 5 a k prílohe č. 1
	Ustanovuje sa v ňom jedna z najkomplexnejších podmienok systému (EMAS), t.j. vytvorenie a udržiavanie systému environmentálneho manažérstva ako integrálnej časti celkového systému manažérstva v organizácii. V tomto smere sa v časti A Prílohy I nariadenia priamo preberá štvrtá časť EN ISO 14001:1996, ktorá bola pod rovnakým číslom a názvom prevzatá i do sústavy našich STN.
	V časti B uvedenej prílohy sa uvádzajú upresňujúce, resp. ďalšie povinnosti, ktoré musí spĺňať organizácia a jej systém environmentálneho manažérstva.
	Príloha I nariadenia sa komplexne preberá ako príloha č. 1 tohto zákona.

K § 6 a 7
Program a postup plánovania a realizovania interných environmentálnych auditov je jedným z veľmi dôležitých systémových nástrojov organizácie na zabezpečenie internej kontroly a nápravnej činnosti, na overovanie a zabezpečovanie potrebnej úrovne systému environmentálneho manažérstva a tým aj environmentálneho správania organizácie.
	Do právnej úpravy podľa tohto zákona sa preberajú princípy podľa Prílohy II nariadenia (najmä plánovitosť, nezávislosť, odbornosť a dokumentovanosť) tak, aby interné environmentálne audity skutočne spĺňali požiadavky naň kladené v súlade s vymedzením tohto pojmu v § 6 ods. 1.
	Ide o veľmi dôležitý prvok proaktívneho správania organizácie s výrazným komplexne preventívnym charakterom.
	V § 6 sa ustanovujú základné podmienky na osoby, ktoré majú vykonávať činnosť environmentálneho audítora, resp. vedúceho environmentálneho audítora. Okrem požiadaviek podľa Prílohy II nariadenia sa preberajú tiež niektoré požiadavky na audítorov v zmysle STN EN ISO 14012 Pokyny na environmentálny audit. Kvalifikačné kritériá na environmentálnych audítorov.
	V § 7 sa ustanovujú základné podmienky na plánovanie, prípravu a výkon interných environmentálnych auditov.

K § 8 a prílohe č. 2
Jednou z osobitostí systému podľa nariadenia (EMAS) oproti systému environmentálneho manažérstva (Environmental Management System – EMS) podľa STN EN ISO 14001 je práve povinnosť organizácie vypracovať environmentálne vyhlásenie a nechať overiť jeho správnosť a potvrdiť jeho platnosť nezávislým environmentálnym overovateľom. 
Ide o prehľadnú, zrozumiteľnú a overenú písomnú informáciu o environmentálnych vplyvoch a o environmentálnom správaní organizácie ako jednu z foriem na zabezpečenie spoľahlivosti a transparentnosti systému a na vedenie otvoreného dialógu organizácie s verejnosťou a s ďalšími zainteresovanými stranami. Zákon v súlade s nariadením  ustanovuje tiež  povinnosť každoročnej aktualizácie environmentálneho vyhlásenia, ako aj overenia správnosti a potvrdenia platnosti informácie o zmenách (aktualizácii) environmentálneho vyhlásenia environmentálnym overovateľom.
Základné náležitosti environmentálneho vyhlásenia sú uvedené v bode 1 prílohy č. 2 tohto zákona.
Podrobnejšia právna úprava bude vychádzať z Prílohy III nariadenia, ako aj z príslušného aplikačného aktu Komisie podľa splnomocnenia uvedeného v jeho čl. 3 ods. 3 písm. c) – pozri Odporúčanie Komisie č. 2001/680/ES zo 7.9.2001, ktorým sa ustanovujú niektoré smernice na aplikáciu Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ktorým sa umožňuje dobrovoľná účasť organizácií v Programe Spoločenstva pre environmentálne orientované riadenie a audit (EMAS).

K Tretej časti – Akreditácia environmentálnych overovateľov
Základným nástrojom na zabezpečenie potrebnej úrovne, transparentnosti a objektívnosti systému  je spoľahlivý a fungujúci systém overovania environmentálneho správania organizácie a potvrdzovania správnosti a platnosti jej environmentálneho vyhlásenia a jeho každoročných aktualizácií akreditovaným environmentálnym overovateľom, a to tak v národnom ako aj v medzinárodnom merítku. Je to tiež jeden z nástrojov na zabezpečenie vzájomného súladu, resp. kompatibility národných systémov a tým aj na vytvorenie rovnakých podmienok pre všetky organizácie začlenené do systému vo všetkých členských štátoch EÚ (i v príslušných asociovaných krajinách).

K § 8
V súlade s čl. 4 nariadenia a s ohľadom na § 16 kompetenčného zákona sa ustanovuje kompetencia ministerstva ohľadne poverenia právnickej osoby, ktorá by ako jediná v Slovenskej republike mala byť oprávnená vykonávať akreditáciu environmentálnych overovateľov (ďalej len „akreditačný orgán“).
	Predpokladá sa, že funkciu tohto akreditačného orgánu bude vykonávať Slovenská národná akreditačná služba (SNAS), za predpokladu potrebnej úpravy organizačnej štruktúry, personálneho obsadenia, vypracovania príslušných postupov a účinnej spolupráce s ministerstvom tak, aby boli spoľahlivo zabezpečené ciele sledované týmto zákonom.
Ide o akreditačný systém, resp. postup do značnej miery odlišný od iných akreditačných systémov (napríklad od systému - postupu akreditácie na účely posudzovania zhody výrobkov podľa zákona č. 264/1999 Z.z). Svedčí o tom napríklad i skutočnosť, že v členských štátoch EÚ, v ktorých nariadenie o systéme environmentálne orientovaného riadenia a auditu platí automaticky, a v ktorých existujú akreditačné systémy na účely posudzovania zhody výrobkov, na účely nakladania s geneticky modifikovanými organizmami a pod., existujú na implementáciu nariadenia EMAS osobitné zákony s vykonávacími predpismi, ktoré upravujú takmer výlučne problematiku určenia a činnosti akreditačného orgánu, požiadaviek na environmnetálnych overovateľov, postupu pri ich akreditácii, pri dozore akreditačných orgánov nad nimi, postavenia ministerstva životného prostredia v tomto systéme, príslušných poplatkov a pod. (napr. v Taliansku, Nemecku a Rakúsku).
	Ministerstvo bude vykonávať dohľad nad činnosťou akreditačného orgánu a rozhodovať o námietkach žiadateľov o akreditáciu, resp. akreditovaných environmentálnych overovateľov proti postupu akreditačného orgánu.

K § 10 a 11
V týchto ustanoveniach sa uvádzajú základné podmienky, ktoré musia spĺňať žiadatelia o akreditáciu environmentálnych overovateľov a ich prípadný pomocný odborný personál (členovia tímu environmentálneho overovateľa). 
Pod odbornou spôsobilosťou sa rozumie nielen odborné vzdelanie a prax ale aj odborné vedomosti (overované spravidla ústnou skúškou) o
a)	metodike a realizácii environmentálnych auditov,
b)	riadení organizácie,
c)	environmentálnej problematike organizácie (vrátane určovania environmentálnych aspektov a pod.),
d)	technických súvislostiach činností v odbore, pre ktorý sa má udeliť akreditácia,
e)	príslušných zákonoch a iných všeobecne záväzných právnych predpisov, ako aj princípoch na úseku ochrany životného prostredia vzťahujúcich sa na sféry činností organizácií.
Podľa § 10 činnosť environmentálneho overovateľa na území Slovenskej republiky môže vykonávať 
a)	iba environmentálny overovateľ, ktorému udelil akreditáciu tuzemský akreditačný orgán podľa tohto zákona (najmä § 9 až 15),
b)	za podmienok ustanovených v tomto zákone (najmä § 17 ods. 8 až 10) aj environmentálny overovateľ akreditovaný v inom štáte – tzv. zahraničný environmentálny overovateľ.
V § 10 sa ustanovujú základné podmienky na akreditáciu environmentálnych overovateľov (bezúhonnosť a odborná spôsobilosť).
 V § 11 sa umožňuje, aby členmi pracovného týmu environmentálneho overovateľa boli aj osoby, ktorým síce nebola udelená akreditácia environmentálneho overovateľa, avšak spĺňajú podmienky bezúhonnosti, vzdelania a praxe (§ 10 ods. 1, 2 a odsek 3 písm. a) alebo b) a sú odborne spôsobilé aspoň v jednej z oblastí uvedených v § 10 ods. 3 písm. c).

K § 12
	V tomto paragrafe sa podrobnejšie špecifikujú základné podmienky na akreditáciu environmentálnych overovateľov v závislosti od toho, či žiadateľom o udelenie akreditácie je právnická osoba alebo fyzická osoba – podnikateľ.

K § 13
V § 13 sa upravuje akreditačné konanie, vrátane základných náležitostí žiadosti o udelenie akreditácie a spôsobu jej preskúmania a vybavenia. Nejde o konanie podľa zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), ale o konanie v súlade s týmto zákonom a akreditačnými pravidlami na základe osobitnej zmluvy uzavretej medzi akreditačným orgánom a žiadateľom o akreditáciu. 
Samostatnou súčasťou akreditačného konania je skúška na overenie odbornej spôsobilosti žiadateľov o akreditáciu vo vymedzených oblastiach. Skúška sa skladá pred skúšobnou komisiou akreditačného orgánu, ktorý menuje jej predsedu i členov. Členovia skúšobnej komisie však  musia byť vybraní zo zoznamu odborníkov, ktorý vedie ministerstvo.
Ak žiadateľ spĺňa požiadavky ustanovené týmto zákonom, má akreditačný orgán zákonnú povinnosť udeliť mu akreditáciu a vydať mu osvedčenie o akreditácii environmentálneho overovateľa.
Ak žiadateľ nespĺňa podmienky podľa tohto zákona, akreditačný orgán nevydá žiadateľovi príslušné akreditačné osvedčenie a písomne mu oznámi  túto skutočnosť s uvedením dôvodov. Toto oznámenie nemá charakter rozhodnutia v správnom konaní.
O námietkach voči postupu (vrátane nečinnosti) akreditačného orgánu i voči neudeleniu akreditácie rozhoduje ministerstvo. Jeho rozhodnutie je konečné a nemožno sa voči nemu odvolať (podať rozklad). Tým však nie je vylúčené súdne preskúmanie tohto rozhodnutia podľa § 244 a nasl. Občianskeho súdneho poriadku.

K § 14
Zákon ustanovuje základné náležitosti osvedčenia o akreditácii, vrátane jeho platnosti a možnosti jej predĺženia.
Odbory (oblasti), pre ktoré majú byť akreditovaní jednotliví environmentálni overovatelia, budú vychádzať z tzv. kódov Nace podľa nariadenia Rady (EHS) č. 3037/90 o štatistickej nomenklatúre hospodárskych činností v Európskom Spoločenstve v znení nariadenia Rady č. 761/93.
V súlade s čl. 7 ods. 1 sa upravuje vedenie a aktualizácia zoznamu akreditovaných environmentálnych overovateľov a jeho verejný charakter.

K § 15
	V tomto paragrafe sa taxatívnym spôsobom ustanovujú dôvody na 
a)	dočasné pozastavenie platnosti akreditácie,
b)	zrušenie akreditácie,
c)	zánik akreditácie,
vrátane povinnosti akreditačného orgánu umožniť environmentálnemu overovateľovi vyjadriť sa pred vydaním takého opatrenia k jeho podkladu.

K § 16
	V tomto ustanovení sa v súlade s bodmi 5.4 až 5.6 Prílohy V nariadenia ustanovujú zásady výkonu činnosti environmentálneho overovateľa, a to najmä pokiaľ ide o
a)	súlad s rozsahom jeho akreditácie, 
b)	zabezpečenie podmienok na nezávislosť výkonu overovania a potrebnej súčinnosti organizácie,
c)	spôsob, rozsah a postup pri overovaní,
d)	vedenie príslušnej dokumentácie,
e)	komunikáciu s vedením organizácie,
f)	zabezpečenie preverenia všetkých prvkov požadovaných na zaregistrovanie organizácie v systéme a udržanie sa v ňom v zákonom stanovenej lehote.
Podrobnosti ustanoví vykonávací predpis.

K § 17
Zákon ustanovuje základné podmienky a pravidlá na vykonávanie dozoru akreditačného orgánu nad činnosťou environmentálnych overovateľov a s tým súvisiace povinnosti environmentálnych overovateľov, a to vrátane zahraničných environmentálnych overovateľov, ktorí vykonávajú svoju činnosť na území Slovenskej republiky.

K Štvrtej časti – Začleňovanie organizácií do systému
	V druhej časti a v na ňu nadväzujúcich prílohách č. 1 a 2 tohto zákona sa uvádzajú všeobecné i osobitné  podmienky (hmotnoprávne ustanovenia), ktoré musí organizácia splniť, ak chce byť začlenená do systému a udržať sa v ňom.
	V štvrtej časti sa ustanovujú základné pravidlá konania o začlenenie organizácie do systému a na udržanie sa v ňom, to znamená predovšetkým procesnoprávne podmienky.

K § 18
	Kompetentným (príslušným) orgánom v zmysle čl. 5 nariadenia za registráciu (začleňovanie) organizácií do systému je ministerstvo. 
V tomto paragrafe sa ustanovujú zásady konania o začlenenie organizácie do systému, formou jej registrácie, t.j.
a)	preskúmaním, či organizácia spĺňa podmienky podľa tohto zákona,
b)	v prípade kladného výsledku preskúmania podľa písmena a) zapísanie organizácie do registra organizácií začlenených do systému (ďalej len „register“), pridelenie jej registračného čísla, vystavenie a doručenie osvedčenia o registrácii.
Ako vyplýva z definície pojmu „organizácia“, subjekty, ktoré sa môžu začleniť do systému sú veľmi rôznorodého charakteru. Môže ísť najmä o
a)	organizáciu pôsobiacu iba na jednom mieste (s jednou prevádzkarňou),
b)	organizáciu pôsobiacu na rôznych miestach (s rôznymi prevádzkarňami, a to
1.	s rovnakými alebo podobnými výrobkami alebo službami (napríklad banky, cestovné kancelárie, maloobchodné reťazce),
2.	s rozličnými výrobkami alebo službami (napríklad chemický priemysel, výroba energie, zneškodňovanie odpadov),
c)	organizáciu, ktorá si môže vo výnimočnom prípade registrovať subjekt menší ako prevádzkareň,
d)	organizáciu, u ktorej sa nedá jednoznačne určiť jej prevádzkareň (napríklad rozvod tepla, plynu, vody, elektrickej energie, doprava, zber odpadu),
e)	organizáciu spravujúcu dočasné prevádzkarne (napríklad stavebné organizácie, niektoré služby, cirkusy, kolotoče),
f)	nezávislé organizácie (subjekty), ktoré sa chcú registrovať ako jedna spoločná organizácia (napríklad malé priemyselné alebo obchodné zóny či parky, rekreačné komplexy),
g)	malé podniky pôsobiace na rozľahlom území a produkujúce rovnaké alebo podobné výrobky alebo služby (napríklad priemyselné štvrte, nákupné strediská, turistické areály),
h)	miestne úrady a štátne inštitúcie.
Základné náležitosti žiadosti o registráciu vychádzajú z Prílohy VIII nariadenia.
V záujme zhospodárnenia výkonu štátnej správy a zabezpečenia potrebnej odbornosti v procese rozhodovania ministerstvo môže poveriť ním riadenú organizáciu plnením niektorých pomocných a odborných úloh pri overovaní kompletnosti a odôvodnenosti žiadostí organizácií o registráciu. Takouto poverenou organizáciou by mala byť Slovenská agentúra životného prostredia – Centrum odpadového hospodárstva a environmentálneho manažérstva, odbor environmentálneho manažérstva v Trnave. Takáto prax je zavedené vo väčšine štátov Európskej únie.
Registrácia je administratívnoprávnym konaním podľa správneho poriadku. Zákon ustanovuje dôvody na prerušenie a zastavenie konania, ako aj na zamietnutie žiadosti o registráciu.
V súlade s čl. 7 ods. 2 a 3 nariadenia sa ustanovuje povinnosť ministerstva viesť a pravidelne aktualizovať register, ako aj verejný charakter tohto registra.

K § 19
	Ustanovujú sa v ňom 
a)	podmienky na udržanie registrácie, 
b)	spôsob preukazovania plnenia podmienok podľa písmena a) organizáciou, 
c)	dôvody pre dočasné pozastavenie platnosti registrácie, ako aj pre zrušenie tohto dočasného pozastavenia,
d)	dôvody pre výmaz organizácie z registra.

K § 20 a 21 a k prílohe č. 3
Jednou z foriem určitého ocenenia environmentálneho správania organizácií začlenených v systéme a ich určitého „zvýhodnenia“ na trhu, najmä v štátoch s environmentálne vyspelým obyvateľstvom, je právo používať jednotné medzinárodné logo.
Logo EMAS podľa čl. 8 a Prílohy IV nariadenia je obchodná známka tohto nariadenia. Účelom loga je najmä 
a)	preukázať verejnosti a ďalším zainteresovaným stranám, že organizácia
1.	zaviedla a uplatňuje systém environmentálneho manažérstva vrátane jeho pravidelného a objektívneho preverovania,
2.	zabezpečila príslušnú prípravu a aktívnu účasť svojich zamestnancov na tomto systéme,
3.	vedie otvorený dialóg s verejnosťou a ďalšími zainteresovanými stranami,
4.	prijala a realizuje záväzok na sústavné zlepšovanie svojho environmentálneho správania,
b)	zvyšovať povedomie o EMAS medzi verejnosťou, ďalšími zainteresovanými stranami a organizáciami ochotnými zlepšovať svoje environmentálne správanie.
V § 20 a v časti A prílohy č. 3 tohto zákona sa uvádza základná právna úprava pre možnosť zavedenia a používania tohto loga aj v Slovenskej republike vrátane záväzného vzoru loga. Potrebné podrobnosti ustanoví vykonávací predpis v súlade s čl. 8 a Prílohou IV nariadenia, ako aj s príslušnými aplikačnými predpismi Komisie vydanými podľa splnomocnenia uvedeného v cit. článku nariadenia – pozri Rozhodnutie Komisie č. 2001/681/ES zo 7.9.2001, ktorým sa ustanovujú niektoré smernice na aplikáciu Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001, ktorým sa umožňuje dobrovoľná účasť organizácií v Programe Spoločenstva pre environmentálne orientované riadenie a audit (EMAS).
	Používanie tohto medzinárodného loga EMAS patriaceho Európskej únii Slovenskou republikou ako nie členským  ale len asociovaným štátom však zatiaľ zrejme nebude možné a,  ak z predvstupových rozhovorov nevyplynie niečo iné, bude s ním možno začať až po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie. Preto sa v čl. III tohto zákona počíta s nadobudnutím účinnosti ustanovenia § 23 ods. 1 až vstupom Slovenskej republiky do Európskej únie. 
Do doby nadobudnutia účinnosti tohto ustanovenia však budú môcť organizácie zaregistrované podľa tohto zákona používať na svojich tlačivách, informáciách a v priestoroch odkaz na ich platnú registráciu v systéme podľa vzoru uvedeného v časti C prílohy č. 3 tohto zákona. Príslušné podmienky pre používanie tohto odkazu na registráciu sa ustanovujú v § 21.

K § 22
Hoci začlenenie sa organizácie do systému jej spravidla (najmä následne) prináša tiež určité zníženie nákladov a ďalšie úspory (pozri všeobecnú časť tejto dôvodovej správy), vyžaduje najmä v počiatočnej fáze určité finančné a iné zdroje. Táto skutočnosť, najmä v súčasnej ekonomickej situácii, môže pôsobiť ako pomerne závažný negatívny faktor pri rozhodovaní sa organizácie o dobrovoľnej účasti na systéme. Týka sa to predovšetkým malých a stredných podnikateľov, kde spravidla chýba aj určitý tlak, resp. výhľad lepšieho uplatnenia sa na trhu predovšetkým v zahraničí. Obdobne tak pokiaľ ide o rôzne malé organizácie z oblasti služieb, verejnej správy a pod. Naproti tomu celospoločenský prínos účasti organizácií na systéme je nesporný a značný – pozri napríklad str. 5 a 6 tejto dôvodovej správy.
Preto sa v tomto paragrafe v súlade s čl. 11 nariadenia ustanovuje zásada a niektoré formy podpory (pomoci) organizáciám pri začleňovaní sa do systému. 
Niektoré ďalšie formy (nové formy prístupu orgánov štátnej správy starostlivosti o životné prostredie, možnosť výhodnejších sadzieb niektorých druhov poistenia a pod.) bude riešená v iných predpisoch (napr. predpisy z oblasti poisťovníctva, prevencie závažných priemyselných havárií, environmentálneho označovania výrobkov, integrovanej prevencie a kontroly znečisťovania životného prostredia), resp. v  riadiacich aktoch ministerstva, rôznymi podpornými programami, prípadne iným spôsobom, a to aj s prihliadnutím na uznesenie vlády SR z 23. augusta 2000 č. 664 citované vo všeobecnej časti tejto dôvodovej správy.

K Piatej časti – Orgány štátnej správy a ich pôsobnosť
	V tejto časti sa uvádzajú orgány, ktoré budú vykonávať štátnu správu podľa tohto zákona, ako aj ich pôsobnosť a princípy ich konania.

K § 23
	Funkciu príslušného orgánu (competent bodie) podľa čl. 5 nariadenia bude plniť ministerstvo. V tomto paragrafe sa uvádzajú jeho základné kompetencie potrebné na splnenie požiadaviek nariadenia a na zabezpečenie riadneho fungovania systému podľa tohto zákona a na zabezpečenie jeho kompatibility so systémom environmentálne orientovaného riadenia a auditu (EMAS) v Európskom spoločenstve, a to vrátane potrebného odborného zázemia pre výkon týchto funkcií.
	Činnosť Slovenskej inšpekcie životného prostredia (ďalej len „inšpekcia“) bude spočívať jednak vo vydávaní stanovísk z hľadiska plnenia požiadaviek príslušných environmentálnych predpisov (na účely registrácie organizácií a na jej udržanie), ako aj v sankcionovaní prípadov porušovania povinností podľa tohto zákona (§ 24).

K § 24
Zo základného princípu   d o b r o v o ľ n o s t i   zapájania sa organizácií do tohto systému vyplýva o.i., že za prípadné nesplnenie niektorých podmienok pre začlenenie sa organizácie do systému alebo udržanie sa v ňom, nie je možné ukladať pokuty a pod. Jedinou „sankciou“ v takýchto prípadoch je odmietnutie registrácie, dočasné pozastavenie platnosti registrácie, alebo výmaz organizácie z registra (zrušenie jej registrácie).
Na druhej strane je však potrebné prijať určité nástroje na zamedzenie zneužívania, resp. neoprávneného užívania loga alebo odkazu na registráciu (§ 20 a 21), a to tak organizáciou začlenenou do systému, ako aj akoukoľvek inou právnickou osobou a fyzickou osobou - podnikateľom, s cieľom zabrániť získavaniu neoprávnených výhod, nekalej súťaži a pod. na jednej strane a ochrane „dobrého mena“ a cieľov tohto systému na strane druhej.
Preto sa v tomto paragrafe uvádzajú niektoré skutkové podstaty správnych deliktov vrátane sankcií. 

K § 25
	V tomto ustanovení sa upravuje vzťah konania podľa tohto zákona k zákonu č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok).

K Šiestej časti – Spoločné, prechodné a záverečné ustanovenia

K § 26
	V rámci konštituovania dobrovoľného a kompatibilného systému (EMAS) je potrebné zabezpečiť aj potrebnú úroveň a konzistentnosť odbornej prípravy jednotlivých druhov osôb (uvedených v odseku 1 tohto paragrafu) zúčastňujúcich sa na fungovaní tohto systému. 
	Preto sa v tomto paragrafe ustanovuje zásada, že odbornú prípravu a vzdelávanie uvedených osôb budú môcť vykonávať len subjekty, ktoré na to dostanú oprávnenie od ministerstva. Zároveň sa ustanovujú základné podmienky, ktoré musia spĺňať žiadatelia o toto oprávnenie.

K § 27
	V záujme zabránenia zbytočným tvrdostiam a zachovania kontinuity sa ustanovuje lehota, počas ktorej budú môcť vykonávať činnosť environmentálnych audítorov a vedúcich environmentálnych audítorov (pri plánovaní a vykonávaní interných environmentálnych auditov) osoby s kvalifikáciou podľa doterajších predpisov. Po uplynutí tejto lehoty však musia spĺňať podmienky podľa tohto zákona.

K § 28
	Nadobudnutie účinnosti tohto zákona sa predpokladá dňom 1.12.2002. S ohľadom na skutočnosti uvedené v odôvodnení § 20 sa nadobudnutie účinnosti § 20 viaže až na vstup Slovenskej republiky do Európskej únie.

Bratislava, 17. apríla 2002
Mikuláš Dzurinda 
predseda vlády 
Slovenskej republiky
László Miklós 
minister životného prostredia
Slovenskej republiky