Title: Profesionální zpráva
Author: Soňa Antalová
Last saved by: agenda0

.
.
.
.
.
.
.
.
.

Príloha  č. 10

Hodnotenie  vplyvov  na  životné  prostredie  podľa  § 35  zákona  č. 127/1994 Z.z.  v  znení  zákona  č. 391/2000 Z.z.

2001

Obsah
Rozsah environmentálneho hodnotenia	1
SÚČASNÝ STAV TVORBY A POSUDZOVANIA KONCEPCIÍ V OBLASTI ODPADOVÉHO HOSPODÁRSTVA	1
Kritériá a indikátory pre posudzovanie koncepcie odpadového hospodárstva	2
Kritériá a indikátory trvalo udržateľného rozvoja	2
Riadenie životného cyklu produktu.	3
Aplikácia metódy riadenia LCA na odpadové hospodárstvo	5
Štádiá životného cyklu produktu	5
Výskum a vývoj	5
Suroviny a zdroje surovín	5
Výrobný proces	6
Balenie produktu	6
Marketing a distribúcia	7
Použitie výrobku	7
Produkt sa stáva odpadom – nakladanie s odpadom	7
Porovnanie návrhu POH so súčasnou koncepciou	9
Porovnanie z hľadiska predpokladaných vplyvov na životné prostredie v kontexte s princípmi trvalo udržateľného rozvoja	9
Identifikácia potenciálnych vplyvov na životné prostredie	10
Pozitívne vplyvy	10
Vplyvy na socio-ekonomickú oblasť	10
Vplyvy na prírodné prostredie	11
Negatívne vplyvy	11
Vplyvy na socio - ekonomickú oblasť	11
Vplyvy na prírodné prostredie	12

^Kapitola
_1

^Rozsah ^environmentálneho ^hodnotenia

SÚČASNÝ STAV TVORBY A POSUDZOVANIA KONCEPCIÍ V OBLASTI ODPADOVÉHO HOSPODÁRSTVA

Hodnotenie návrhov rozvojových koncepcií a všeobecne záväzných právnych predpisov § 35 Zákona NR SR č. 127/1994 o posudzovaní vplyvov na životné prostredie:

a)	hodnotenie zásadnej rozvojovej koncepcie najmä v oblasti energetiky, baníctva, priemyslu, dopravy, poľnohospodárstva, lesného a vodného hospodárstva, odpadového hospodárstva, cestovného ruchu
b)	hodnotenie koncepcie z hľadiska predpokladaných vplyvov na životné prostredie a návrh opatrení na vylúčenie alebo zníženie nepriamych vplyvov

V súčasnosti nie je možné žiadnu z aktivít človeka plánovať a posudzovať bez uváženia vplyvov na všetky zložky životného prostredia. V Slovenskej republike bol vypracovaný v nadväznosti na závery medzinárodnej konferencie OSN o životnom prostredí ( UNCED, Rio de Janiero 1992) materiál “ Stratégia, zásady a priority štátnej environmentálnej politiky”, ktorý bol schválený vládou SR v roku 1993. Tento dokument vytvoril základ pre prípravu stratégie trvalo udržateľného rozvoja Slovenska. Veľmi zjednodušene povedané stratégia environmentálnej politiky je založená najmä na preferencii preventívnych opatrení pred nápravnými a zavedenia starostlivosti o ŽP vo všetkých oblastiach hospodárstva.

Jedným z nástrojov realizácie environmentálnej politiky a stratégie trvalo udržateľného rozvoja je strategické environmentálne hodnotenie (SEA).
Podľa zákona NR SR č.127/1994 Z.z. § 35 návrh zásadnej rozvojovej koncepcie, medzi ktoré patrí aj odpadové hospodárstvo musí obsahovať hodnotenie z hľadiska jeho predpokladaných vplyvov na životné prostredie a podľa potreby  tiež návrh opatrení na vylúčenie alebo zníženie nepriaznivých vplyvov. Dôležitým a novým prvkom v procese tvorby a hodnotenia rozvojovej koncepcie je účasť širokej verejnosti.

Charakteristickými črtami tvorby a hodnotenia plánov , programov a koncepcií pre oblasť odpadového hospodárstva sú:
•	strategické environmentálne hodnotenie používa kritéria a indikátory orientované na udržateľnosť rozvoja
•	na identifikáciu, hodnotenie a riadenie vplyvov jednotlivých alternatív plánov, programov a koncepcie a ich hodnotenia využíva  metodiku analýzy životného cyklu produktu - LCA  (life cycle analysis)

^Kritériá ^a ^indikátory ^pre ^posudzovanie ^koncepcie ^odpadového ^hospodárstva

Kritériá a indikátory trvalo udržateľného rozvoja

Ak by sme uvažovali 10 základných cieľových oblastí, ktoré definoval Prezidentský výbor pre trvalo udržateľný rozvoj na federálnej úrovni USA, ku ktorým by sa mali vzťahovať indikátory na meranie pokroku, odpadové hospodárstvo by zasahovalo takmer do všetkých oblastí. Predovšetkým by to boli nasledovné oblasti:
•	zdravie a životné prostredie ( kvalita ovzdušia, dostupnosť a kvalita pitnej vody, expozícia obyvateľstva voči toxickým látkam, chorobnosť )
•	ekonomická prosperita ( miery úspor a investícií, prírodné zdroje )
•	ochrana prírody ( toxické látky ovplyvňujúce prírodné systémy, globálne environmentálne zmeny )
•	starostlivosť o krajinu ( spotreba surovín, minimalizácia množstva a škodlivosti odpadov, využívanie obnoviteľných zdrojov )
•	občianska angažovanosť ( účasť verejnosti, spolupráca )
•	medzinárodná zodpovednosť (hodnotenie pokroku, spolupráca, export environmentálne prijateľných technológií )
•	vzdelanie a výchova (prístup k informáciám, rozvoj vzdelávacích programov )

Využívanie rôznych kritérií TUR pri procese posudzovania strategických plánov (SEA)  je v posledných rokoch  v mnohých vyspelých štátoch bežným postupom. 
V oblasti odpadového hospodárstva je to predovšetkým Holandsko a niektoré štáty v USA. Príkladom môže byť “Program riadenia odpadového hospodárstva na obdobie rokov 1992-2002” v Holandsku, alebo II. plán odpadového hospodárstva provincie Utrecht (1991-1996). Obidva plány boli posudzované za významnej aktívnej účasti verejnosti, čo v závere prinieslo vysokú akceptovateľnosť plánu na všetkých úrovniach. Typickým prvkom celého procesu bola súčasne prebiehajúca tvorba a posudzovanie plánu.

Pri návrhu koncepcie  boli zohľadnené nasledovné strategické rozhodnutia:     
                             
•	zníženie toku odpadov v maximálne možnej miere
•	efektívne a dostatočné zneškodňovanie odpadov

Z hľadiska správneho environmentálneho riadenia z nich boli vyvodené čiastkové ciele:

•	prevencia vzniku odpadov (kvantitatívna prevencia)
•	optimalizácia kvality odpadu (kvalitatívna prevencia)
•	zhodnotenie odpadov environmentálne vhodným spôsobom
•	zneškodnenie nevyužiteľného odpadu environmentálne vhodným spôsobom.

Tieto ciele zohľadňujú princíp trvalo udržateľného rozvoja a prvok odvodený z tohoto základného princípu - riadenie integrovaného životného cyklu.
	
Riadenie životného cyklu produktu.

Riadenie integrovaného životného cyklu produktu je systematický proces, ktorý skúma všetky vplyvy na životné prostredie v každom štádiu jeho životného cyklu (od “kolísky” až po “hrob”).

Najdôležitejšími štádiami životného cyklu výrobku (produktu) sú:

1.	výskum a vývoj
2.	suroviny a zdroje surovín
3.	výrobný proces
4.	balenie
5.	marketing a distribúcia
6.	použitie výrobku
7.	nakladanie s výrobkom po jeho využití.

V každom štádiu životného cyklu je možné výrazným spôsobom ovplyvniť nielen produkciu odpadov po kvantitatívnej a kvalitatívnej stránke, ale výrazne prispieť k ochrane prírodných zdrojov a minimalizácii negatívnych vplyvov na životné prostredie skôr ako vo fáze zneškodňovania odpadov. Z uvedeného vyplýva, že pri tvorbe strategických plánov nie je možné zaoberať sa len konečným štádiom, kedy sa výrobok stáva odpadom, ale odpadové hospodárstvo je nutné ovplyvniť žiadaným smerom už v skorých štádiách životného cyklu.

^Kapitola
_2

^Aplikácia ^metódy ^riadenia ^LCA ^na ^odpadové ^hospodárstvo

Štádiá životného cyklu produktu

Výskum a vývoj
Už vo fáze výskumu a vývoja je možné výrazne obmedziť vstup vysoko rizikových látok do výrobku ich náhradou environmentálne prijateľnými látkami, taktiež je možné navrhovať výrobky tak, aby boli rôzne materiály, z ktorých sú vyrábané ľahko oddeliteľné a recyklované vo vysokej miere. V tomto smere sú najmä direktívy EU o batériách a akumulátoroch, vyradených vozidlách a obaloch najprogresívnejšie, pretože sa zaoberajú nielen odpadmi z týchto výrobkoch, ale aj podmienkami ich výroby a umiestňovania na trh.

Suroviny a zdroje surovín
Druhé štádium životného cyklu produktu – suroviny a zdroje surovín– môže efektívne riadenie odpadového hospodárstva ovplyvniť veľmi významnou mierou a to najmä preferovaním materiálového a energetického zhodnotenie odpadov pred jeho zneškodnením. 
Z hľadiska trvalo udržateľného rozvoja sa cieľ šetrenia prírodných zdrojov v akejkoľvek podobe radí medzi najvýznamnejšie a opatrenia na jeho dosiahnutie medzi prioritné. Zhodnocovanie odpadov výrazne znižuje nároky na čerpanie prírodných zdrojov a redukuje negatívne vplyvy na životné prostredie súvisiace s ťažbou surovín a výrobou energie.

Naplnenie tohoto prioritného cieľa naráža na množstvo ťažkostí. Najzávažnejším problémom je nestabilita ekonomických trhov zhodnotiteľných odpadov. Ekonomický trh môže existovať vtedy, keď cena zberu, procesu recyklácie odpadov a predaja získaných materiálov je nižšia ako je cena za ich zneškodnenie. Tvorbu trhov pre recyklované materiály väčšinou podporuje štát formou grantov, nízkoúrokových pôžičiek a rôznymi garanciami štátu pri získavaní úveru.
Snaha zvyšovať recykláciu odpadov vychádza aj z ekonomických štúdií vo vyspelých krajinách, ktoré preukázali, že recyklácia odpadov je lacnejšia ako zneškodňovanie odpadov spaľovaním s následným zneškodnením zvyšku po spálení, alebo zneškodňovanie odpadov skládkovaním na vzdialenej skládke. 
V tomto štádiu riadenia životného cyklu produktu je možné výrazne ovplyvniť čerpanie prírodných zdrojov surovín aj podporou obehového hospodárstva a návratom recyklovaných materiálov do výrobného procesu a použitia. Takýmto spôsobom je možné redukovať požiadavky na klčovanie lesov, otváranie nových ťažieb primárnych surovín , ale aj požiadavky na záber pôdy pre nové skládky odpadov. Problémom je, že prírodné materiály (suroviny) budú naďalej využívané prioritne, pokiaľ ich cena nebude vyššia ako cena náhradného materiálu- druhotnej suroviny. Riešenie je nasledovné. Do výroby by sa nemala dostať základná prírodná surovina skôr, ako sa nevyužijú druhotné suroviny získané z odpadov. Zavedenie tohto princípu do praxe by znamenalo skutočnú ochranu prírodných zdrojov  pre budúce generácie.

Pre ilustráciu možno uviesť nasledovné príklady:
U.S. Forest Service zistili, že ak pomer recyklácie odpadového papiera bude 39 % do roku 2040 to ušetrí 175 miliónov stromov. 
Ťažba prírodných surovín namiesto využívania druhotných okrem vyčerpávania zdrojov sama produkuje množstvo odpadov. Z ťažobnej činnosti vzniká v USA ročne cca miliarda ton odpadu a negatívne ovplyvňuje 730 km^2 jazier a nádrží a 19 300 km vodných tokov. Množstvo odpadu na 1 tonu výrobku je v mnohých prípadoch veľmi vysoké, napríklad na 1 tonu olova pripadá 33 ton odpadu z olovenej rudy. Recyklácia olova by znížila nielen priame negatívne vplyvy na životné prostredie a prírodné zdroje, ale zabránila by vzniku ďalšieho odpadu.

Výrobný proces
V treťom štádiu riadenia životného cyklu produktu – výrobný proces – existuje celý rad možností ako ovplyvniť množstvo a kvalitu odpadov. Najdôležitejšie z nich sú:
•	výber environmentálne vhodných technológií (BAT)
•	redukcia alebo úplné zamedzenie vstupu toxických a problémových látok do výrobného procesu
•	prednostným zaradením druhotných surovín do výroby 
•	hospodárne využitie surovín a energie
•	energetické a materiálové zhodnotenie odpadov priamo vo výrobe

Balenie produktu
V štvrtom štádiu riadenia životného cyklu produktu – balenie výrobku – je odpadové hospodárstvo priamo ovplyvňované produkciou odpadu z obalov. Podiel obalov v tuhom komunálnom odpade kolíše od 25 po 55 %, a práve tu existuje veľká rezerva pre oblasť redukcie množstva a škodlivosti odpadov. Najnovšie úsilie v legislatívnej oblasti smeruje k presviedčaniu, resp. prinúteniu výrobcov, aby vyrábali a používali:

•	environmentálne prijateľné látky pri výrobe obalov
•	vratné obaly
•	recyklovateľné obaly
•	čiastočne recyklovateľné obaly
•	environmentálne značenie výrobkov

Marketing a distribúcia
V piatom štádiu životného cyklu produktu – marketing a distribúcia – môže byť odpadové hospodárstvo ovplyvňované a riadené prostredníctvom environmentálneho značenia výrobkov a obalov (eco-labelling, green marketing). Environmentálne označovanie výrobkov je už v súčasnosti vo vyspelých krajinách dôležitou súčasťou environmentálnej politiky a predstavuje dôležitý nástroj na dosiahnutie cieľov trvalo udržateľného rozvoja. Cieľom environmentálneho značenia výrobkov je tlak verejnosti a trhu na výrobcov vyrábať výrobky, ktoré v celom svojom životnom cykle spĺňajú kritériá pre trvalo udržateľný rozvoj. 

Príkladom môže byť prvá legislatívna úprava z roku 1990 v Californii, ktorá stanovuje štandardy a definície pre vyhlásenie, či je výrobok alebo obal biodegradabilný a fotodegradabilný, stanovuje limity pre vstup do recyklujúcich zariadení .

Použitie výrobku
V šiestej fáze životného cyklu produktu – použitie výrobku, konzumácia – je odpadové hospodárstvo ovplyvnené najmä hospodárnosťou využitia a životnosťou výrobku, ktorá závisí od množstva rôznych faktorov. Je známe, že to čo môže byť odpadom pre jednu osobu alebo zariadenie, niekto iný môže naďalej využívať. Najmä v tejto etape sú však konzumenti najviac vystavení účinkom negatívnych vlastností výrobku, ktoré neboli eliminované v predchádzajúcich fázach životného cyklu. Výrobky s krátkou životnosťou, resp. výrobky na jedno použitie prispievajú k tvorbe odpadu významnou mierou a riadiť výskyt takýchto produktov na trhu je možné najmä legislatívnymi opatreniami.

Riadiť životný cyklus produktu v posledných štádiách je zvyčajne málo efektívne.

Produkt sa stáva odpadom – nakladanie s odpadom
V poslednej fáze životného cyklu produktu – ukončenie používania – nastupuje potreba jeho zhodnotenia  alebo zneškodnenia, pretože sa stáva odpadom. Pre odpadové hospodárstvo to predstavuje súhrn činností (zber, separácia, zhodnotenie, zneškodnenie), charakter ktorých bude silne závisieť od predchádzajúcich štádií životného cyklu. Tomuto štádiu sa v rámci odpadového hospodárstva venuje najväčšia pozornosť, či už v oblasti právnych predpisov, alebo podnikateľských aktivít. Je to logické, pretože tento problém je okamžite registrovateľný, týka sa súčasných potrieb a v podnikaní predstavuje veľmi lukratívnu oblasť. Ak však proces riadenia odpadového hospodárstva nebude regulovať environmentálne vplyvy všetkých štádií životného cyklu s rovnakou vážnosťou ako zneškodňovanie odpadov,  nebude prínosom, ale brzdou trvalo udržateľného rozvoja.

Riadenie odpadového hospodárstva v rámci environmentálnej politiky a stratégie trvalo udržateľného rozvoja je proces veľmi zložitý a zasluhuje pozornosť a spoluprácu rôznych odvetví a inštitúcií a v každom prípade si vyžaduje účasť verejnosti pri posudzovaní a implementácii strategických plánov, programov či koncepcií, pretože ako sa ukazuje vo vyspelých štátoch, práve verejnosť je hybnou silou, ktorá dokáže byť v opozícii voči trendom v odpadovom hospodárstve založených na vysokých ziskoch.

^Kapitola
_3
^Porovnanie ^návrhu ^POH ^so ^súčasnou ^koncepciou

Porovnanie z hľadiska predpokladaných vplyvov na životné prostredie v kontexte s princípmi trvalo udržateľného rozvoja

Navrhovaný POH do roku 2005 v porovnaní s pôvodnou koncepciou riadenia odpadového hospodárstva obsahuje všetky základné princípy stratégie rozvoja odpadového hospodárstva, ktoré sú jednotne akceptované členskými štátmi EÚ a vychádza z novej existujúcej a pripravovanej právnej úpravy odpadového hospodárstva. Právne predpisy SR v odpadovom hospodárstve do roku 2002 transponujú všetky požiadavky relevantných smerníc EÚ, čo bolo nutné zohľadniť aj v navrhovanom POH. 

Väčší dôraz sa kladie na regulovanie skorších štádií životného cyklu produktu, čo v praxi znamená preferovanie preventívnych opatrení pred nápravnými v súvislosti so snahou minimalizovať, alebo eliminovať negatívne vplyvy na životné prostredie. 

Záväzkom zvyšovania materiálového a energetického zhodnocovania odpadov sa významne prispieva k šetreniu prírodných surovín a zároveň k znižovaniu negatívnych vplyvov  na životné prostredie pri činnostiach ako sú ťažba surovín a výroba energie. Predkladaný POH uvádza konkrétne kvantitatívne ciele separovaného zberu a zhodnocovania najvýznamnejších druhov odpadov, čím vytvára aj predpoklad kontroly plnenia cieľov.

Podpora recyklácie určitých druhov odpadov je zabezpečená uplatnením ekonomického nástroja, definovaného zákonom a POH vytvára rámec pre jeho implementáciu. V súvislosti s doteraz netransponovanými smernicami EÚ sa vytvára priestor pre hľadanie ďalších nástrojov na podporu zhodnocovania odpadov najmä pre odpady z obalov.

^Identifikácia ^potenciálnych ^vplyvov ^na ^životné ^prostredie
Pozitívne vplyvy

Vplyvy na socio-ekonomickú oblasť

^Kapitola
_4

Harmonizácia právnych predpisov v oblasti odpadového hospodárstva s relevantnými smernicami EÚ predstavuje základ pre medzinárodnú spoluprácu v oblasti riadenia odpadového hospodárstva uplatňovaním rovnakých zásad a kritérií.

Transpozícia a implementácia požiadaviek smerníc EÚ pre odpadové hospodárstvo patrí medzi základné podmienky, ktoré v predvstupovej príprave SR musia byť v kapitole “Životné prostredie” splnené, čím sa posilní predpoklad vstupu SR do EÚ.

Zhodnocovaním odpadov sa získajú druhotné suroviny a energia čím sa šetria prírodné suroviny.

Vzniknú nové pracovné príležitosti v súvislosti so zvýšenými požiadavkami na separovaný zber, dotrieďovanie odpadov, zhodnocovanie odpadov a v súvislosti s budovaním potrebnej infraštruktúry na nakladanie s odpadmi.

Vytvoria sa podmienky pre nové investície do budovania infraštruktúry, najmä pre potreby zhodnocovania odpadov.

Environmentálne vhodné zneškodňovanie odpadov minimalizuje negatívne vplyvy na zdravie človeka a kvalitu jeho života.

Princípy stratégie riadenia odpadového hospodárstva (hierarchie, blízkosti, sebestačnosti, BAT a zodpovednosti výrobcu) sú zamerané na zabezpečenie trvalo udržateľného rozvoja

Vplyvy na prírodné prostredie

Riadením životného cyklu produktu v jeho počiatočných fázach znamená predovšetkým redukovanie vstupu škodlivých látok do produktu a tým aj do odpadov a využívanie druhotných surovín získaných zhodnocovaním odpadov. Pozitívny vplyv spočíva v šetrení prírodných zdrojov a v obmedzovaní ťažby a spracovania surovín, ktoré so sebou prinášajú vždy významné negatívne vplyvy a tvorbu odpadov.

Zvyšovaním separovaného zberu zhodnotiteľných odpadov sa redukujú nároky na kapacity zariadení na zneškodňovanie odpadov, ktoré vždy predstavujú negatívne vplyvy na pôdu, vodu, ovzdušie, faunu a flóru.

Podporou recyklácie odpadov sa významne znižujú nároky na prírodné zdroje (lesy, nerastné suroviny), čím sa obmedzujú priame aj nepriame vplyvy na prírodné prostredie.

Energetickým zhodnocovaním odpadov sa šetria palivá získavané z prírodného prostredia.

Zvyšovanie pomeru zhodnocovania odpadov k jeho zneškodňovaniu predstavuje zvýrazňovanie prevahy pozitívnych vplyvov nad negatívnymi (nižší záber pôdy, nižšie emisie do ovzdušia a vôd, redukcia priamych aj nepriamych vplyvov na biotopy, krajinu, územný systém ekologickej stability atď.).

Implementácia všetkých požiadaviek smerníc EÚ pre oblasť odpadového hospodárstva zavedením  limitov, systematického monitoringu vplyvov a periodickej inšpekcie bude mať za následok znižovanie negatívnych vplyvov na zložky prírodného prostredia. 

Negatívne vplyvy

Vplyvy na socio - ekonomickú oblasť

Zvýšené nároky na plnenie požiadaviek  nakladania s odpadmi podľa predloženého POH a súčasnej a pripravovanej právnej úpravy odpadového hospodárstva si vyžiadajú náklady na všetkých úrovniach:

•	štátna administratíva
•	obce
•	súkromný sektor podnikajúci v oblasti nakladania s odpadmi
•	výrobcovia a dovozcovia vybraných výrobkov.

Občan  zaplatí viac za služby poskytované v súvislosti s nakladaním s komunálnym odpadom.

Občan zaplatí viac za výrobky, za ktoré musí výrobca a dovozca platiť príspevky do Recyklačného fondu.

Vplyvy na prírodné prostredie

Existujúce skládky odpadov, ktoré svojím technickým a technologickým riešením nevyhovujú zákonom stanoveným kritériám, môžu zostať v prevádzke až do roku 2008, ak predložený plán na ich vylepšenie bude príslušným orgánom prijatý. Tým sa zvyšuje riziko ich negatívneho vplyvu na zložky prírodného prostredia.

Spaľovanie odpadov v SR zostáva naďalej problematickým, pretože z 29 spaľovní priemyselného odpadu len 5 spaľovní spĺňa požadované emisné limity a z 39 spaľovní odpadu zo zdravotníckych zariadení len 9 spaľovní možno považovať za vyhovujúce. Dve spaľovne komunálneho odpadu v Bratislave a v Košiciach musia byť rekonštruované, aby dosiahli požadovanú technickú a technologickú úroveň. Emisie do ovzdušia a vôd zvyšujú riziko negatívneho vplyvu na životné prostredie.

Zneškodňovanie odpadov a zariadení s obsahom PCB nemá zatiaľ vytvorený právny rámec tak, ako to vyžaduje smernica EÚ o zneškodňovaní PCB/PCT, čím sa jej implementácia posúva o niekoľko rokov a negatívne vplyvy súvisiace s týmito látkami môžu pretrvávať.

Rovnako obaly a odpady z obalov nie sú v súčasnosti riadené osobitným právnym predpisom transponujúcim požiadavky smernice EÚ o obaloch a odpadoch z obalov, čo v praxi znamená, že trh je zaplavovaný rôznymi obalmi, v prevažnej miere nevratnými, bez regulácie ich recyklovania negatívne vplyvy súvisia s vysokou produkciou odpadov z obalov a ich malou mierou recyklácie. Veľké množstvo odpadov z obalov zapĺňa skládky odpadov, hoci by sa dali využiť ako druhotné suroviny.