Author: sulik
Company: ÚV SR

Dôvodová správa

A. Všeobecná časť

	Najlepší záujem dieťaťa musí byť rozhodujúcim kritériom rozhodovacej činnosti orgánov štátu. Preto je ale nevyhnutné vytvoriť také legislatívne podmienky v zmysle ~~čl.~~ článku 2 ods. 2 Ústavy SR, aby štátne orgány mali možnosť účinne pomáhať tejto skupine obyvateľstva. Pomoc deťom v situáciách, keď v dôsledku neplnenia najzákladnejšej povinnosti zo strany ich rodičov, vyživovacej povinnosti a keď je ohrozený ich zdravý vývin musí byť a aj je prioritou každej vyspelej spoločnosti.

Zákon č. 245/2002 Z. z. o náhradnom výživnom a Fonde náhradného výživného a ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 94/1963 Zb. o rodine v znení neskorších predpisov, ktorý právne upravoval v podmienkach SR problematiku náhradného výživného spolu s inštitucionálnym zabezpečením, nadobudol platnosť 15. mája  2002. Tento zákon však bol účinný len od 1.  novembra 2002 do 30. novembra 2002 a to v dôsledku prijatia novely tohto zákona - zákona č. 638/2002 Z. z. 
 	
Predkladaný návrh zákona predstavuje novú právnu úpravu – nový model inštitútu náhradného výživného, ktorá je reakciou na prijatý zákon č. 599/2003 o pomoci v hmotnej núdzi a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý rieši nepriaznivú sociálnu situáciu dotknutých rodín pod úrovňou súm životného minima, ak je hmotná núdza spoločne posudzovaných osôb dôsledkom neplnenia si vyživovacej povinnosti voči dieťaťu zo strany povinnej osoby určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenej dohody. Uvedený zákon však nerieši situáciu matiek, ktoré poberajú dôchodok, mzdu alebo iný príjem v takej výške, že sa podľa platných právnych predpisov nenachádzajú v stave hmotnej núdze.

	Predmetom úpravy predkladaného návrhu zákona je stanovenie podmienok a konania príslušného orgánu vo veci poskytnutia náhradného výživného a vymáhania náhrady od povinnej osoby. Tým vytvorí priestor pre nevyhnutnú pomoc spoločnosti na zabezpečenie výživy tých detí, kde rodičia v plnení vyživovacej povinnosti voči nim zlyhali.

	Navrhovaný zákon uplatňuje ústavnú garanciu zvýšenej ochrany detí a mladistvých. Článok 41 Ústavy SR v odseku 1 druhej vete ustanovuje „Zaručuje sa osobitná ochrana detí a mladistvých.“ Podľa článku 41 Ústavy SR má teda štát povinnosť dbať o ochranu manželstva, rodičovstva a rodiny. Návrh zákona o náhradnom výživnom úplne v súlade s článkom 41 Ústavy SR prenáša do praxe princíp ochrany rodiny a zvýšenej ochrany mladistvých a detí, v tomto prípade mladistvých a detí ohrozených neplnením vyživovacej povinnosti zo strany ich rodičov. 

Podľa tohto návrhu zákona bude možné poskytovaním náhradného výživného zabezpečiť výživu:
1)	nezaopatreným deťom,
2)	keď povinná osoba v troch po sebe nasledujúcich mesiacoch v celom rozsahu neuhradí výživné v prospech oprávneného, 
3)	keď povinná osoba nezaplatí výživné vo výške určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou rodičovskou dohodou,
4)	oprávneným osobám v sume určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenej rodičovskej dohody, najviac však vo výške 1,2 násobku sumy životného minima pre nezaopatrené dieťa,
5)	ak príjem žiadateľa a s ním spoločne posudzovaných osôb podľa osobitného predpisu nie je vyšší ako 2,5 násobok sumy životného minima žiadateľa a s ním spoločne posudzovaných osôb určených osobitným predpisom.

Pri splnení týchto zákonom ustanovených podmienok pre poskytnutie náhradného výživného sa spoločnosť bude podieľať na výžive detí spôsobom primeraným k potrebám detí i možnostiam spoločnosti.

	Oprávnenie rozhodovať o poskytovaní náhradného výživného predkladaný návrh zákona zveruje úradu práce, sociálnych vecí a rodiny. Rozhodovanie o odvolaniach proti rozhodnutiam v prvom stupni sa v zmysle zákona č. 453/2003 o orgánoch štátnej správy v oblasti sociálnych vecí, rodiny a služieb zamestnanosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov zveruje Ústrediu práce, sociálnych vecí a rodiny.

	Štát prostredníctvom príslušných orgánov bude mať možnosť vymáhať náhradu od povinných osôb za poskytnuté výživné prostredníctvom rozhodnutí vydaných v správnom konaní. Tieto rozhodnutia budú mať priamu vykonateľnosť a budú súčasne exekučným titulom pre vymáhanie tejto pohľadávky. Penále vymerané povinnej osobe nahradí aspoň z časti náklady štátu pri poskytovaní náhradného výživného a bude mať silný výchovný a preventívny účinok. 

Navrhovaný zákon teda zabezpečí rýchly a dostatočný spôsob náhrady za poskytnuté náhradné výživné žiadateľom, ktorým sa z rôznych dôvodov výživné neplatí. Zníži sa stres oprávnených s vymáhaním výživného od neplatiaceho povinného, odstránia sa príčiny ich vzájomných konfliktov a v konečnom dôsledku sa odbúra časové zaťaženie oprávnených a žiadateľov.

	Návrh zákona obsahuje prísne mechanizmy postihovania tých, za ktorých sa poskytne náhradné výživné a ktoré zabránia pokusom o zneužitie tohto inštitútu: 
(1)	Ide najmä o povinnosť príslušného orgánu podať trestné oznámenie na povinného pre zanedbanie povinnej výživy, nakoľko naplnenie jedného zo znakov trestného činu podľa  § 213 Trestného zákona (neplnenie výživného počas troch mesiacov) je totožné s podmienkou nároku podľa § 3 ods. 1 písm. a) návrhu zákona,
(2)	navýšenie vymáhanej pohľadávky o penále vo výške 50%, ktoré úrad vymáha spolu s náhradou za poskytnuté náhradné výživné, 
(3)	úrad nevymáha pohľadávku, ktorá prešla na štát podľa príslušných ustanovení Občianskeho súdneho poriadku (došlo by k nadmernému zaťaženiu súdov a zvýšeniu administratívnej náročnosti konania), ale na základe rozhodnutia vydaného v správnom konaní, ktoré v prípade nadobudnutia právoplatnosti je vykonateľné a súčasne exekučným titulom.

Návrh zákona  bude mať dopad na štátny rozpočet. Vzhľadom na nedostatok štatistických údajov v danej oblasti, bolo potrebné vychádzať z kvalifikovaného odhadu, na základe ktorého sa predpokladá dopad na štátny rozpočet pre rok 2005 vo výške  21,06 mil. Sk. 
Predpokladá sa, že navrhovanú právnu úpravu využije počas roka 2005 približne 1500 žiadateľov, čo pri priemernej výške výživného 1300 Sk predstavuje sumu poskytnutého náhradného výživného 23,4 mil. Sk. Vymáhanie náhrady za poskytnuté náhradné výživné a penále sa odhaduje v prvom roku z časových dôvodov na 10-15 % zo sumy poskytnutého náhradného výživného, teda na sumu minimálne 2,34 mil. Sk. Rozdiel medzi týmito sumami predstavuje dopad na štátny rozpočet pre rok 2005.
Pre roky 2006 a nasledujúce sa predpokladá, že dôjde k ustáleniu vymožiteľnosti pohľadávok na viac ako 20 %. Vzhľadom na zvyšovanie priemernej výšky poskytovaného výživného počas nasledujúcich rokov sa predpokladá, že dopady na štátny rozpočet budú v nasledujúcich rokoch približne rovnaké.

 	Návrh zákona nemá dopad na rozpočty obcí a na rozpočty vyšších územných celkov.

 	Návrh zákona nemá bezprostredný vplyv na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest.

Navrhovaná právna úprava predstavuje priemerný počet 40 žiadateľov na jeden úrad práce, sociálnych vecí a rodiny. Predpokladáme, že tento počet bude možné vybaviť prostredníctvom využitia doterajších zamestnancov úradov a personálnych rezerv na úradoch. 

 	Návrh zákona je v súlade s Ústavou SR.

 	Vzhľadom na doložku zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev s právom Európskej únie nie je možné vypracovať tabuľku zhody ani aproximačnú prílohu.

Doložka zlučiteľnosti 
návrhu zákona 
s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona : 	Róbert Madej, poslanec NR SR

2.	Názov návrhu zákona: 	Návrh zákona o náhradnom výživnom

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a k Európskej únii:

a)  problematika návrhu zákona podľa článku 70 Európskej dohody o pridružení uzatvorenej medzi Európskym spoločenstvom a jeho členským štátom na jednej strane a Slovenskou republikou na druhej strane nepatrí medzi oblasti zahrnuté na zbližovanie práva a nie je prioritou ani podľa NPAA, Partnerstva pre vstup, Bielej knihy, screeningu a plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2003 
 b) z negociačných pozícií ku kapitole 2 – Slobodný pohyb a ku kapitole 13 - Sociálna politika a zamestnanosť nevyplynuli záväzky pre Slovenskú republiku.

4.	Problematika návrhu zákona nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev ani v práve Európskej únie.

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie vzhľadom na vnútroštátny charakter problematiky návrhu zákona vyplývajúci z článku 5 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v amsterdamskom znení – princíp solidarity, je vyjadrovanie stupňa zlučiteľnosti v návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie bezpredmetné.

B. Osobitná časť

K § 1

Vymedzuje predmet navrhovanej právnej úpravy a to pozitívne - čoho sa právna úprava týka.

K § 2

Vymedzuje základné pojmy používané v navrhovanom zákone a to: náhradné výživné, oprávnená osoba, povinná osoba, žiadateľ a penále.

K § 3

Upravuje podmienky, za ktorých oprávnenému vzniká nárok na náhradné výživné.

K § 4 

Upravuje do akej sumy sa poskytuje náhradné výživné. 

K § 5

Upravené je konanie o náhradné výživné. Vymedzuje účastníkov konania, orgán príslušný na konanie a rozhodovanie.

K § 6

Ustanovuje podmienky začatia konania o náhradnom výživnom. Upravené sú náležitosti žiadosti a jej povinné prílohy.

K § 7 

Povinnosť vyjadriť sa k žiadosti zo strany povinnú osobu a to v lehote, ktorá je určená príslušným orgánom. V prípade, ak povinná osoba preukáže zaplatenie výživného v plnej výške príslušný orgán konanie zastaví. Proti rozhodnutiu o zastavení konania nie je možné podať odvolanie. 

K § 8

Ustanovuje sa informačná povinnosť žiadateľa a povinnú osobu o každej zmene skutočnosti, ktorá je významná na vyplácanie náhradného výživného. Zavádza sa povinnosť škole alebo zariadeniu, v ktorom sa oprávnená osoba pripravuje na budúce povolanie, informovať príslušný orgán, o závažných nedostatkoch v plnení školskej dochádzky dieťaťa alebo dochádzky do vzdelávacieho zariadenia. 
Odsek 3 ustanovuje lehotu v ktorej sú osoby uvedené v odseku 1 povinné poskytnúť tieto 
informácie príslušnému orgánu. V odseku 4 sa ustanovuje povinnosť príslušného orgánu 
podať návrh na začatie trestného stíhania vo veci zanedbania povinnej výživy súčasne 
s vydaním rozhodnutia o výplate náhradného výživného.

K § 9

Upravuje spôsob poskytovania náhradného výživného, ktoré sa poskytuje mesačne žiadateľovi. Náhradné výživné sa poskytuje najskôr za mesiac, v ktorom bola žiadosť o náhradné výživné podaný. Ak žiadateľ o to výslovne požiadal, úrad môže poskytnúť náhradné výživné za 3 mesiace spätne. Lehota na vyplácanie náhradného výživného je vždy 15. deň kalendárneho mesiaca. Odsek 1 ustanovuje prechod pohľadávky za neuhradené výživné od žiadateľa na štát. V súlade s § 101 zákona o rodine príslušný orgán vydá rozhodnutie v správnom konaní, ktorým sa bude domáhať splnenia pohľadávky, ktorá vznikla vyplatením náhradného výživného. Odsek 4 predpokladá ukladanie penále za nesplnenie povinnosti uhradiť výživné po prechode nároku na štát.

K § 10

Ustanovuje sa kedy príslušný orgán rozhodne o zastavení vyplácania náhradného výživného a od kedy sa pozastavuje vyplácanie náhradného výživného. Odsek 3 vylučuje odkladný účinok odvolania v prípade rozhodnutia o zastavení výplaty náhradného výživného.

K § 11

Upravuje vrátenie náhradného výživného v prípade, ak žiadateľ poberal náhradné výživné neodôvodnene a bolo vydané rozhodnutie o zastavení výplaty náhradného výživného.

K § 12

Upravuje povinnosť príslušného orgánu vydať rozhodnutie o pohľadávke vzniknutej z prechodu nároku za vyplatené náhradné výživné. Rozhodnutie proti ktorému nebolo podané odvolanie, alebo rozhodnutie vydané v odvolacom konaní je právoplatné a vykonateľné. Také rozhodnutie je exekučným titulom podľa osobitných predpisov. 

K § 13

Navrhujú sa spoločné ustanovenia. Na konanie a rozhodovanie podľa tohto zákona sa vzťahujú všeobecné predpisy o správnom konaní. Súčasne sa navrhuje, že uhradené náhrady za poskytnuté náhradné výživné a penále sú príjmom štátneho rozpočtu Slovenskej republiky.

K § 14

Navrhuje sa účinnosť zákona od 1. januára 2005.