Title: Návrh poslanca na vydanie zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č
Author: Ildiko Polacekova
Last saved by: sulik
Company: MPSVR SR

Predkladacia správa

	Podľa § 70 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996      Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, ako ústredný orgán štátnej správy pre starostlivosť o rodinu  predkladá na rokovanie vlády Slovenskej republiky návrh poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Róberta Madeja na vydanie zákona o náhradnom výživnom (tlač 674).

	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky k predloženému návrhu zákona má okrem legislatívnotechnických pripomienok, ktoré neuvádza, tieto zásadné pripomienky:

1. Ako vyplýva zo všeobecnej časti dôvodovej správy k návrhu zákona  predloženého uvedeným poslancom, navrhovaná právna úprava je reakciou na prijatý zákon č. 599/2003 Z. z. o pomoci v hmotnej núdzi a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý nerieši situáciu matiek, ktoré poberajú dôchodok, mzdu alebo iný príjem v takej výške, že sa podľa platných právnych predpisov nenachádzajú v stave hmotnej núdze.
 Ak je to dôvod, pre ktorý by mala byť prijatá navrhovaná právna úprava, tak predkladateľ návrhu zákona  sa mal vyrovnať  s právnou úpravou hmotnej núdze. Z návrhu zákona nie je zrejmé najmenej to,
•	či sa na účely posudzovania hmotnej núdze bude náhradné výživné považovať za príjem,
•	 či sa bude náhradné výživné považovať za zákonný nárok, ktorého uplatnením je možné zabezpečiť si základné životné podmienky a pomôcť si v hmotnej núdzi alebo, 
•	ako sa má na účely posudzovania nároku na náhradné výživné postupovať v prípadoch, ak sa dávka a príspevky poskytujú občanovi v hmotnej núdzi a fyzickým osobám, ktoré sa s občanom v hmotnej núdzi spoločne posudzujú s nezaopatreným dieťaťom, ktorí sú v hmotnej núdzi z dôvodu, že povinná osoba si neplní voči nezaopatrenému dieťaťu vyživovaciu povinnosť určenú rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou dohodou. 
2.	Popri nesystémovosti návrhu zákona treba poukázať aj napríklad na  nezrovnalosť medzi podmienkou nároku na náhradné výživné podľa § 3 ods. 1 písm. a)  (...a platenie výživného nemožno zabezpečiť výkonom rozhodnutia)  a úpravou podľa odseku 3, že podmienka sa považuje sa splnenú, ak žiadateľ podá návrh na výkon rozhodnutia najneskôr v deň podania žiadosti o náhradné výživné. Takáto úprava je založená na fikcii, že výkon súdneho rozhodnutia nebude úspešný, čo možno  považovať za neprípustné. Úprava podľa uvedeného odseku 3 vylučuje dôsledné využitie procesnej ochrany poskytovanej oprávnenému súdom v občianskom súdnom konaní. Navyše za obídenie práva využiť súdnu ochranu možno považovať ustanovenie § 9 ods. 2, podľa ktorého, ak žiadateľ o to výslovne požiada, náhradné výživné sa poskytne aj za tri mesiace predchádzajúce mesiacu, v ktorom bola žiadosť podaná.  V kombinácii s § 3 ods. 3 sa vytvára priestor pre oprávnených na nevyužitie zákonných možností riešenia situácií, ak si povinný neplní vyživovaciu povinnosť. Procesná ochrana poskytovaná súdom v občianskom konaní tvorí jednotný celok, a preto nie je namieste bez využitia všetkých spôsobov tejto ochrany zo strany oprávneného poskytovať náhradné riešenie, čiže náhradné výživné. 
3. Navrhovaná právna úprava nepočíta s aktivitou oprávnených. Nemožno považovať za správne, aby štát, ktorý prevezme na seba povinnosť poskytovať náhradné výživné, dôsledne nevyžadoval preukázanie, že použitie všetkých právnych prostriedkov bolo neúspešné a zároveň nežiadal od oprávneného plnenie povinností smerujúcich na uplatnenie svojich práv. 
.	4. Navrhovateľ sa v návrhu zákona nevyrovnal ani s problematikou náhradného výživného v súvislosti s úpravou vymáhania výživného s cudziny a do cudziny, ktoré sa uskutočňuje podľa medzinárodných dohovorov, ktorými je Slovenská republika viazaná, a to Dohovor o vymáhaní výživného v cudzine z 20. júna 1956, Dohovor o uznaní a vykonateľnosti rozhodnutí o vyživovacej povinnosti k deťom z 15. apríla 1958 a Dohovor o uznávaní a výkone rozhodnutí o vyživovacej povinnosti z 2. októbra 1973. Navyše navrhovateľ zamieňa náhradné výživné s výživným, čo nie je upravené v uvedených medzinárodných dohovoroch. 
	5. Treba poukázať aj na to, že odhadovaný dopad na štátny rozpočet uvedený v dôvodovej správe nezohľadňuje všetky skutočnosti. Dá sa predpokladať, že uvádzaný počet žiadateľov 1 500 ročne  nezohľadňuje počet nevybavených návrhov na výkon rozhodnutia. Pri výpočte dopadu je nutné počítať  nielen s priebežne podávanými návrhmi v priebehu roka, ale aj  s návrhmi, ktoré neboli vybavené za predchádzajúce roky. Za neopodstatnené možno považovať aj odhad príjmov z náhrad a penále a tiež predpoklad, že na úradoch práce, sociálnych vecí a rodiny existujú personálne rezervy na zabezpečovanie agendy poskytovania náhradného výživného, ako aj následného  vymáhania.
	6. Návrh zákona nezohľadňuje ani  významnú skutočnosť, a to, že v súčasnosti sa pripravuje  návrh zmien a doplnkov zákona č. 94/1963 Zb. o rodine, a to vrátane zásadných zmien aj v oblasti výživného.
	
 Zároveň treba poznamenať, že Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky v súčasnosti pripravuje  návrh právnej úpravy, ktorej predmetom bude aj riešenie vzťahov medzi rodičmi a deťmi v prípade neplnenia vyživovacej povinnosti, kde budú zohľadnené aj zmeny prijaté v novele  zákona o rodine.

	Vzhľadom na uvedené Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky neodporúča vysloviť súhlas s návrhom poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Róberta Madeja.