Title: Predkladacia správa
Author: Dulayova
Last saved by: jost
Company: MZP

Návrh na pristúpenie Slovenskej republiky k Dohovoru Európskej hospodárskej komisie OSN o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (Aarhuský dohovor)
–––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––

	 
Stručná analýza Aarhuského dohovoru (ďalej len „dohovor“)

Základné (všeobecné) princípy dohovoru

	Z dohovoru vyplývajú pre zmluvné strany najmä tieto základné (všeobecné) princípy:

1.       Povinnosť (čl. 1 a čl. 3 ods. 1 až 4)
-	zaručovať práva na prístup k informáciám, účasť verejnosti na rozhodovacom procese a prístup k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia s cieľom prispieť k ochrane práva každého človeka, príslušníka tejto i budúcich generácií, žiť v životnom prostredí, ktoré je postačujúce na zachovanie jeho zdravia a dosiahnutie blahobytu,
-	prijať nevyhnutné legislatívne, administratívne (regulačné) a iné opatrenia, vrátane opatrení  na zabezpečenie kompatibility (národných) implementačných opatrení s príslušnými ustanoveniami dohovoru, týkajúcimi sa jeho všetkých troch pilierov,
-	vytvoriť a udržiavať jasný, transparentný a ucelený rámec na naplnenie ustanovení dohovoru (vrátane ich vzájomnej nadväznosti),
-	prijať opatrenia na zabezpečenie plnenia cieľov dohovoru prostredníctvom
a/ potrebných kontrolných, finančných a iných mechanizmov,
b/ podpory (pomoci) a usmerňovania verejnosti zo strany zamestnancov úradov a orgánov pri uplatňovaní jej práv podľa všetkých troch pilierov dohovoru,
c/ podpory environmentálneho vzdelávania a zvyšovania environmentálneho povedomia verejnosti (ale aj zamestnancov verejných inštitúcií),
d/ uznávania a podpory združení, organizácií a skupín podnecujúcich k ochrane životného prostredia.
 
2.	V zmysle požiadaviek ustanovenia čl. 3 ods.5 a 6 dohovoru je prípustné, aby strany prijali aj opatrenia zabezpečujúce širší rozsah práv verejnosti (resp. ich priaznivejšie a efektívnejšie uplatňovanie) v oblastiach, tvoriacich tri piliere dohovoru – čiže tzv. „jednosmernú“ interpretáciu smerom k širším právam a garanciám, výhodnejším pre verejnosť.
3.      Záväzok podporovať uplatňovanie princípov dohovoru v medzinárodných
       rozhodovacích procesoch a v rámci medzinárodných organizácií v záležitostiach
      súvisiacich so životným prostredím (čl. 3 ods. 7).
4.      Zamedzenie akéhokoľvek druhu represií voči osobám, ktoré uplatňujú svoje práva
      v súlade s ustanoveniami dohovoru (čl. 3 ods. 8).
5.      „Antidiskriminačná“ klauzula (veľmi závažná), podľa ktorej v rámci príslušných
      ustanovení dohovoru môže verejnosť uplatňovať svoje práva vo všetkých troch pilieroch
      dohovoru bez ohľadu na štátnu príslušnosť, národnosť alebo bydlisko, a v prípade
      právnickej osoby bez ohľadu na miesto registrácie a miesto výkonu činnosti (čl. 3 ods. 9).

Prvý pilier dohovoru – Prístup verejnosti k informáciám o životnom prostredí (čl. 4 a 5)
 
	Účelom prvého piliera dohovoru je zabezpečiť, aby verejnosť mala k dispozícii dostatok informácií a mohla
a)	pochopiť, čo sa v životnom prostredí okolo nej deje,
b)	zúčastňovať sa aktívne a so znalosťou veci, resp. aspoň s primeranými informáciami na rozhodovaní v záležitostiach životného prostredia,
c)	spolupodieľať sa na ďalších aktivitách v oblasti starostlivosti o životné prostredie, vrátane zlepšovania svojho environmentálneho správania.
Prvý pilier dohovoru je upravený dvoma článkami:
čl. 4 – Prístup k  informáciám o životnom prostredí – upravuje tzv. pasívny spôsob sprístupňovania informácií o životnom prostredí;
čl. 5 – Zber a šírenie informácií o životnom prostredí – upravuje aktívnu formu sprístupňovania informácií o životnom prostredí, ale najmä najmä (ako nóvum oproti predošlým dokumentom) systém zberu, aktualizovania a vhodnej úpravy týchto informácií na uľahčenie ich čo najefektívnejšieho šírenia.
 
Druhý pilier dohovoru – účasť verejnosti na rozhodovacom procese
 
          Cieľom tohto piliera je zaviesť účasť verejnosti do procesu
a/  rozhodovania o konkrétnych činnostiach podľa čl. 6,
b/  rozhodovania o plánoch, programoch či politikách (zásadných rozvojových koncepciách) podľa čl. 7, ako aj
c/  tvorby a schvaľovania vykonávacích všeobecne záväzných predpisov (čl. 8).
      Má sa tak stať zabezpečením uplatnenia práva verejnosti podieľať sa na rozhodovacom procese s cieľom využiť okrem poznatkov príslušných verejných inštitúcií aj energiu a poznatky verejnosti a umožniť získanie čo najkomplexnejšieho pohľadu na riešenie danej problematiky (rozhodovanie, schvaľovanie, monitoring a pod.) z hľadiska starostlivosti o životné prostredie.

Tretí pilier dohovoru – prístup verejnosti k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia

          Tento pilier dohovoru je tvorený iba jediným článkom (čl. 9), avšak upravovanou problematikou zasahuje ako do prvého a druhého piliera, tak aj nad ich rámec. Ustanovuje aj niektoré  ďalšie oprávnenia verejnosti, týkajúce sa ovplyvňovania konania verejných inštitúcií, právnických a fyzických osôb z hľadiska požiadaviek ochrany životného prostredia, ako aj prístup verejnosti k spravodlivosti.

	Vláda Slovenskej republiky v plnom rozsahu rešpektuje občianske environmentálne práva a snaží sa prijímaním nových zákonov, rozširovaním environmentálnej osvety a prípravou environmentálnych projektov neustále vylepšovať aj verejný prístup k environmentálnym informáciám, k rozhodovacím procesom o životnom prostredí a k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia. Slovenská republika tak podporuje aarhuský proces a snaží sa aktívne participovať na zlepšovaní environmentálnych občianskych práv.
	Slovenská republika je jediným členským štátom Európskeho spoločenstva, ktorý nie je signatárom dohovoru v dôsledku administratívnych zmien po voľbách v čase, keď bol dohovor otvorený na podpis. Opätovne začiatkom roku 2000 vláda Slovenskej republiky na základe uznesenia č. 72 z 2. februára 2000 v súlade s prechádzajúcim uznesením č. 648 zo dňa 6. októbra 1998 a uznesením č. 794 z 18. novembra 1998 súhlasila s pristúpením k dohovoru a uložila ministrovi životného prostredia predložiť na rokovanie vlády návrh opatrení na zabezpečenie vykonávania dohovoru. Vláda Slovenskej republiky dňa 7. novembra 2001 uznesením č. 1061/2001 schválila návrh opatrení na zabezpečenie vykonávania dohovoru a tým dokumentovala, že má záujem o pristúpenie k dohovoru.
	Minister životného prostredia bol uznesením vlády SR č. 1061 zo 7. novembra 2001 poverený, aby koordinoval proces pristúpenia k dohovoru. Rozhodnutím č. 45/2001-1.4. zo dňa 27. 12. 2001 bola ministrom životného prostredia v zmysle bodu B.1. uznesenia vlády 1061/2001 zriadená medzirezortná koordinačno-kontrolná skupina na vytvorenie podmienok a preskúmanie možností pristúpenia Slovenskej republiky k dohovoru. 
          V bode B.5. uznesenia vlády SR č.1061/2001 k návrhu opatrení na zabezpečenie vykonávania dohovoru vláda Slovenskej republiky uložila ministrovi životného prostredia predložiť na rokovanie vlády priebežnú správu o stave plnenia úloh, ktoré je potrebné vykonať, aby Slovenská republika pristúpila k dohovoru.
          Vláda Slovenskej republiky uznesením č. 637 z 9. júla 2003 vzala na vedomie priebežnú správu o stave pripravenosti Slovenska k pristúpeniu k dohovoru a prijala uznesenie, ktoré ukladá ministrovi životného prostredia predložiť po splnení úloh na rokovanie vlády návrh na pristúpenie k  dohovoru. Vzhľadom na medzinárodno-politický význam prístupu Slovenskej republiky k dohovoru a skutočnosť, že boli vytvorené základné východiská pre splnenie úloh, predkladá sa návrh na pristúpenie.

        Rovnako aj Európske spoločenstvo považuje dohovor za významný krok smerom k verejnosti. Na zabezpečenie konzistentnosti komunitárnej legislatívy s prvým pilierom dohovoru bola vydaná smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí. 
        
Prvý pilier:

     V záujme toho, aby sa podmienky pre pristúpenie k dohovoru vytvárali čo najefektívnejšie a najrýchlejšie, vláda Slovenskej republiky vykonala významný krok v preberaní a uplatňovaní jeho požiadaviek. V máji roku 2000 Národná rada Slovenskej republiky prijala zákon č. 211/2000 Z.z. o slobodnom prístupe k informáciám a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý kodifikuje  právo občanov na prístup k informáciám a poskytuje im zákonný rámec prístupu k informáciám. Tento zákon v značnej miere vychádza tiež z princípov dohovoru, ale s ohľadom na rozsah predmetu právnej úpravy značne presahujúci oblasť prvého piliera dohovoru, nenapĺňa a ani nemôže dôsledne napĺňať jeho princípy, najmä pokiaľ ide o niektoré špecifiká, týkajúce sa informácií o životnom prostredí a systému ich zhromažďovania, uchovávania a šírenia. Pre úpravu tejto problematiky pripravilo Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky právny predpis a 12. marca 2004 bol prijatý zákon č. 205/2004 Z.z. o zhromažďovaní, uchovávaní a šírení informácií o životnom prostredí a o zmene a doplnení niektorých zákonov s nadobudnutím účinnosti 1. júla 2004. Predmetom právnej úpravy tohto zákona je transpozícia smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/4/ES  a tým aj príslušných princípov a záväzkov, vyplývajúcich z prvého piliera dohovoru, do právneho poriadku Slovenskej republiky. Prijatím tohoto zákona splnil minister životného prostredia bod B.4. uznesenia vlády SR č. 637/2003. Oba uvedené zákony spĺňajú požiadavky dohovoru v právnom systéme Slovenskej republiky.  Zákon č. 205/2004 Z.z. o zhromažďovaní, uchovávaní a šírení informácií o životnom prostredí a o zmene a doplnení niektorých zákonov zabezpečuje aktívny prístup k zverejňovaniu informácií o životnom prostredí, uchovávanie informácií o životnom prostredí, vedenie národného registra znečistenia ako i šírenie informácií o životnom prostredí. Treba uviesť, že právny poriadok Slovenskej republiky vytvára dostatočný priestor na poskytovanie informácií vrátane informácií o životnom prostredí. Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky „právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom“ len z taxatívne určených dôvodov. Rovnako podľa čl. 17 ods. 2 Listiny základných práv a slobôd možno „slobodne vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie“ a „obmedziť slobodu vyhľadávania a rozširovania informácií“ možno taktiež len z taxatívne určených dôvodov. Ústava Slovenskej republiky v tomto smere v čl. 26 ods. 5 určuje povinnosti štátnych orgánov a orgánov územnej samosprávy, rovnako tak čl. 17 ods. 5 Listiny základných práv a slobôd ustanovuje povinnosť štátnych orgánov a orgánov územnej samosprávy, aby poskytovali informácie o svojej činnosti. Osobitne, pokiaľ ide o informácie o životnom prostredí, podľa čl. 45 Ústavy Slovenskej republiky „každý má právo na včasné a úplné informácie o stave životného prostredia a príčinách a následkoch tohto stavu.“
 
 Druhý pilier:
         
       Druhý pilier dohovoru a k nemu prislúchajúca smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/35/ES sa dotýka zabezpečenia účasti verejnosti na rozhodovaní o určitých činnostiach – hlavne ide o povoľovacie konanie u vybraných stavieb a činností (čl. 6), ale aj o spracovanie environmentálnych plánov, programov a politík (čl. 7) a tvorbu vykonávacích právnych predpisov a záväzných ukazovateľov (čl. 8). S účasťou verejnosti pri rozhodovaní v otázkach životného prostredia súvisia mnohé environmentálne zákony a  právne predpisy. Účelom tohto materiálu však nie je poskytnúť ich vyčerpávajúci zoznam. Je však nepochybné, že práve formy a hlavne miera účasti najširšej verejnosti a občianskych združení je jednou z najcitlivejších oblastí, ktoré upravuje dohovor. Vo veciach, súvisiacich s druhým pilierom dohovoru je slovenská právna úprava v porovnaní s členskými štátmi Európskeho spoločenstva pomerne vyspelá. 
Aktuálne je problematika druhého piliera  v súčasnosti premietnutá  do návrhu nového zákona o posudzovaní vplyvov na životné prostredie, ktorý je v súčasnosti v legislatívnom procese. Do legislatívneho procesu bola predložená aj novelizácia zákona č. 245/2003 Z.z. o integrovanej prevencii a kontrole znečistenia v zmysle uvedenej smernice k dohovoru. 
     Z rokovaní so zástupcom Ministerstva spravodlivosti SR vyplynulo, že pri koncipovaní nového zákona vo veciach správneho súdnictva sa predpokladá pripustenie aktívnej legitimácie na podanie žaloby v rozsahu požadovanom v dohovore, avšak rozsah práv verejnosti ako zúčastnenej osoby bude potrebné vymedziť v osobitných zákonoch.
         Dotknutým zákonom k druhému pilieru je aj zákon č. 50/1976/Zb. o územnom plánovaní a stavebnom poriadku (stavebný zákon) v znení neskorších predpisov, ktorého novelizácia je taktiež v súčasnosti v legislatívnom procese. Prijatím a novelizáciou uvedených zákonov Slovenská republika urobí ďalší významný krok smerom k naplneniu záväzkov  voči druhému pilieru dohovoru. 
         Podľa čl. 30 Ústavy Slovenskej republiky, ako i čl. 21 Listiny základných práv a slobôd majú občania právo zúčastňovať sa na správe verejných vecí, kde nesporne patria aj otázky životného prostredia. Nepriame formy účasti občanov Slovenskej republiky na rozhodovacích procesoch sú zabezpečené prostredníctvom poslancov tak na úrovni centrálnej (Národná rada Slovenskej republiky), ako aj na miestnej  (mestské a obecné zastupiteľstvá). Priame formy účasti občanov Slovenskej republiky na rozhodovacích procesoch v otázkach, ktoré sa týkajú životného prostredia zabezpečuje:
a)	Ústava Slovenskej republiky
b)	Listina základných práv a slobôd
c)	Jednotlivé zákony (o správnom konaní, o posudzovaní vplyvov na životné prostredie, o územnom plánovaní a stavebnom poriadku, o civilnej ochrane obyvateľstva a ďalšie). 
  
  Účasť verejnosti na rozhodovaní (aj v záležitostiach životného prostredia) upravuje zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní v znení zmien, vyplývajúcich z doplnení a vykonaných zákonom č. 215/2002 Z.z. a zákonom č. 527/2003 Z.z., ale i ďalšie osobitné zákony, ktoré vymedzujú účasť verejnosti na rozhodovacích procesoch o životnom prostredí. Sú v ňom upresnené údaje o základných pravidlách konania, účastníkoch konania a zúčastnených osobách, náležitosti rozhodnutia a v § 47 ods. 4 v poučení o odvolaní (rozklade) sa musí zverejňovať aj údaj, či rozhodnutie možno preskúmať aj súdom.

Tretí pilier: 

Tretí pilier dohovoru hovorí o prístupe k právnej ochrane (právo na spravodlivosť) v záležitostiach životného prostredia a je obsiahnutý v čl. 9 dohovoru. 
Prístup k právnej ochrane v záležitostiach životného prostredia v Slovenskej republike je v súčasnosti riešený v rámci správneho súdnictva podľa zákona č. 99/1963 Zb. v znení neskorších predpisov. Zákony č. 424/2002 Zb., 428/2004 Z.z., v ktorých došlo k zmene niektorých predpisov zákona č. 99/1963 Zb. OSP odstránili nedostatky v konaní proti nečinnosti orgánov verejnej správy, upravili postup a právomoci súdov v konaní o opravných prostriedkoch proti rozhodnutiam verejnej správy a štátnych orgánov. 
           V tejto súvislosti je potrebné opäť pripomenúť, že Ministerstvo spravodlivosti SR pripravuje do medzirezortného pripomienkového konania materiál „Zásady zákona o súdnom správnom konaní“, ktorý bude východiskovým materiálom na prijatie nového zákona. Predpokladá sa vypustenie piatej časti z OSP - správne súdnictvo a vypracovanie nového právneho predpisu.

Zákon bude okrem iného upravovať právomoc a príslušnosť súdov v správnom súdnictve, postup súdu, postup účastníkov konania a ďalších osôb v správnom súdnictve, postup súdu a nezávislých komisií pri prerokovaní opravných prostriedkov a niektoré otázky organizácie súdov a postavenie sudcov. 

Ďalej sa predpokladá zavedenie dvojstupňového rozhodovania v rámci správneho konania. V druhom stupni by o opravných prostriedkoch rozhodovali nezávislé komisie a nie súdy.   
Ministerstvo spravodlivosti SR tiež pripravuje novú právnu úpravu postavenia neziskových organizácii s cieľom sprehľadniť ich vznik a pôsobenie. Z takejto právnej úpravy by potom vychádzali aj kritériá, upravujúce postavenie mimovládnych organizácii ako verejnosti , ustanovené v osobitných predpisoch, týkajúcich sa životného prostredia. Zavedenie takýchto kritérii bude dôležité pre naplnenie tretieho piliera dohovoru.
Pre prevzatie  tretieho piliera dohovoru bude podľa potreby žiadúca príslušná úprava v rámci správneho súdnictva, s čím je uzrozumené aj Ministerstvo spravodlivosti SR.

S čl. 9 dohovoru úzko súvisí aj činnosť verejného ochrancu práv (ombudsmana), ktorého volí Národná rada Slovenskej republiky. Ombudsman nemá  právomoci na vydávanie záväzných rozhodnutí, svojou činnosťou však prispieva k zvýšeniu právnej ochrany občanov.
Premietnutie tretieho piliera dohovoru nie je zatiaľ ukončené, a to z okrem už vyššie uvedených dôvodov aj z dôvodu väzby na zatiaľ neschválený zákon o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a na pripravovanú novelizáciu zákona č. 245/2003 Z.z. o integrovanej prevencii a kontrole znečistenia. Úroveň  súčasného premietnutia však zodpovedá porovnaniu s väčšinou ostatných členských štátov Európskeho spoločenstva. Rozsah ďalších nevyhnutných úprav v právnom systéme bude okrem iného podmienený aj znením a prijatím nariadenia Európskeho parlamentu a Rady a najmä pripravovanej smernice Európskeho parlamentu a Rady  o prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia.

Po rozšírení Európskej únie boli urýchlené práce na pripravovanej ratifikácii dohovoru tak, aby Európske spoločenstvo mohlo dohovor ratifikovať na druhom zasadnutí zmluvných strán dohovoru v máji 2005 v Kazachstane. Predpokladom ratifikácie dohovoru Európskym spoločenstvom je prijatie troch legislatívnych návrhov: 
1.	Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia 
2.	Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o aplikácii ustanovení dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovaní a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia pre inštitúcie a orgány Európskeho spoločenstva 
3.	Návrh rozhodnutia Rady o ratifikácii Európskym spoločenstvom dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovaní a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia 

      Napriek skutočnosti, že bol predložený prvý návrh znenia smernice, smernica ešte nebola predmetom rokovania Pracovnej skupiny pre životné prostredie. O tomto návrhu sa očakávajú náročné rokovania. Podľa predbežných vyjadrení Luxemburska a Veľkej Británie, nebude zrejme návrh smernice zaradený medzi priority v roku 2005. Rokovanie o návrhu smernice možno preto očakávať najskôr v roku 2006 počas rakúskeho predsedníctva.
Návrh nariadenia umožní aplikáciu troch pilierov dohovoru (prístup verejnosti k informáciám, účasť verejnosti v rozhodovacom procese, zaistenie právnej ochrany v otázkach životného prostredia) v inštitúciách a orgánoch spoločenstva. Člení sa na 4 časti:
1.	Všeobecné ustanovenia
2.	Prístup k informáciám, týkajúcich sa životného prostredia
3.	Účasť verejnosti na plánoch a programoch, týkajúcich sa životného prostredia
4.	Vnútorné preskúmanie a prístup k spravodlivosti.

Nariadenie bolo prijaté na zasadnutí Rady ministrov pre životné prostredie dňa 20.12. 2004. 
Rozhodnutie Rady o ratifikácii v mene Európskeho spoločenstva Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovaní a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia bolo prijaté taktiež na zasadnutí Rady ministrov pre životné prostredie dňa 20.12.2004.
Slovenská republika sa aktívne zúčastňovala rokovaní a podieľala sa na tvorbe  všetkých uvedených návrhov. 

      Dohovor je jedným z najvýznamnejších dokumentov danej doby. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky  vykonalo analýzu princípov a záväzkov, vyplývajúcich zo všetkých troch pilierov  dohovoru  a  ich porovnania s platným právnym poriadkom v Slovenskej republike. Vykonaním mnohých legislatívnych úprav  (prijatie nových zákonov, novelizácia správneho konania, OSP,...) sa Slovenská republika výrazne priblížila k  napĺňaniu všetkých záväzkov a princípov dohovoru.
 Analýza ukázala, že najzávažnejšie rozdiely, ktoré bude potrebné v budúcnosti riešiť sú: 
-	vymedzenie pojmu „verejnosť“ a „člen verejnosti“ v rozsahu požadovanom v dohovore
-	prostredníctvom osobitných zákonov, týkajúcich sa životného prostredia vymedzenie predmetu činností, v ktorých bude mať verejnosť umožnené napádať konania a opomenutia právnických a fyzických osôb a verejných inštitúcií, ktoré sú v rozpore s vnútroštátnym právom v oblasti životného prostredia
-	podľa potreby, priame uplatňovanie výkonu práv, vyplývajúcich z dohovoru členmi verejnosti súdnou cestou 

     Konštatujeme, že v Slovenskej republike sú v súčasnosti vytvorené predpoklady na plnenie záväzkov, vyplývajúcich z tohto dohovoru a Slovenská republika je pripravená pristúpiť k tomuto dohovoru.

     Súčasťou tohto materiálu je slovenský preklad a anglický text dohovoru.