Author: MVRR
Company: MVRR SR

N á v r h 
na zrušenie úlohy B.4. uznesenia vlády SR č. 952 z 8. októbra 2003 

Úvod

	Pri prerokovaní materiálu “Návrh aktualizácie koncepcie  rozvoja bytovej výstavby” dňa 8. októbra 2003 vo vláde Slovenskej republiky prijala vláda uznesenie č. 952/2003, v ktorom v bode B.4. uložila  ministrovi výstavby a regionálneho rozvoja SR v spolupráci  s podpredsedom vlády a ministrom financií a ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny pripraviť do 31. marca 2004 návrh opatrení na zníženie počtu neobývaných bytov.  Rovnakú úlohu odporučila ministrovi výstavby a regionálneho rozvoja v spolupráci  s podpredsedom vlády a ministrom financií a ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny aj Porada ekonomických ministrov vlády SR v zázname zo dňa 6. októbra.2003 pri prerokovaní uvedeného materiálu.

	Priamym podnetom k uloženiu úlohy bola informácia o počte neobývaných bytov z výsledkov sčítania obyvateľov, domov a bytov  2001, uvedená v materiáli. 

	Podľa výsledkov sčítania, ktoré sa uskutočnilo na základe zákona č. 165/1998 Z. z. o sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2001, bytový fond Slovenskej republiky k dátumu sčítania, t. j.  k 26. máju 2001  tvorilo 1 884 846 bytov, z čoho bolo 1 665 536 trvalo obývaných (88,4%) a 219 310 neobývaných bytov (11,6%). (Pre porovnanie v Českej republike bolo sčítaním k 1. marcu 2001 zistených  540 327 neobývaných bytov,  čo predstavuje 12,4 % z celkového bytového fondu.)

Sčítaním bolo  v zmysle uvedeného zákona (§ 2 písm. a)  štátne štatistické zisťovanie, pri ktorom vznikla obyvateľom povinnosť poskytovať štatistické údaje. Sčítanie sa vzťahovalo na obyvateľov, domy a byty, pričom pri sčítaní bytov bol povinný poskytnúť údaje (§4 ods. 7)  nájomca, prípadne podnájomca, ak nájomca byt neužíval alebo vlastník bytu alebo správca bytu vyplnením sčítacieho tlačiva. Spracovanie výsledkov sčítania a ich publikáciu zabezpečil Štatistický úrad SR. Údaje “adresa trvalého bydliska” a “meno a priezvisko” sa v zmysle § 14 ods. 2 zákona, za účelom ochrany osobných údajov, nezaznamenávali na technických nosičoch ani sa ďalej nespracovávali a po kontrole úplnosti obsahu sčítacích tlačív sa  zlikvidovali fyzickým zničením, ktoré  zabezpečil Štatistický úrad  SR. 
Z uvedeného  postupu vyplýva, že:
-	Vybrané údaje o domoch a bytoch sa zisťovali metódou tzv. sebasčítania, t. j.        vyplnením sčítacích tlačív “Domový list” a “Bytový list” a  ako také nie sú celkom presným a úplným zoznamom bytov a domov, vrátane ich charakteristík. 
-	Spracované výsledky  sčítania neposkytujú informáciu o umiestnení, t. j. o presnej adrese bytov, a preto nie je  možné  fyzicky overiť  aktuálny stav v neobývaných bytoch. 

Zloženie neobývaného bytového fondu zo sčítania 2001

Štatistický úrad SR  zverejnil výsledky sčítania  o neobývanom bytovom fonde v dvoch publikáciách, a to osobitne za neobývané byty v trvalo obývaných domoch a osobitne za neobývané byty v neobývaných domoch. V rámci tohto rozdelenia členil neobývané byty podľa toho, či sa nachádzali v rodinných domoch, bytových domoch a ostatných budovách a tiež podľa dôvodu ich neobývanosti. 

Z hľadiska územného rozloženia boli výsledky zosumarizované za Slovenskú republiku, kraje a okresy. U neobývaných bytov v trvalo obývaných domoch sú naviac k dispozícii údaje o veľkosti bytov (počet izieb v byte) a o veku domu, v ktorom sa byt nachádzal. Ďalšie  informácie, ktoré by bližšie charakterizovali neobývaný bytový fond (napr. vlastnícka skladba, podlažie bytu a iné),  nie sú známe.  

Z podrobnej analýzy neobývaného bytového fondu v Slovenskej republike (v prílohe) vyplýva, že z celkového počtu 219 310 neobývaných bytov sa 47 876 nachádzalo v trvalo obývaných domoch (21,8%) a 171 434 v neobývaných domoch (78,2%). Zároveň bola časť, t. j.  116 219 bytov (53,0%)  neobývaných zo zistených a vymenovaných dôvodov  a u 103 091 neobývaných bytov (47,0%) sa dôvody neobývanosti nepodarilo zistiť. 

Zistenými  dôvodmi neobývanosti bytov boli: zmena vlastníka,  určený na rekreáciu,  uvoľnený na prestavbu, nespôsobilý na bývanie, neobývaný po kolaudácii alebo v pozostalostnom alebo súdnom konaní.  Možno predpokladať, že tie neobývané byty, ktoré boli nespôsobilé na bývanie, pravdepodobne pre schátralosť, resp. zlý technický stav alebo boli využívané na rekreačné účely bez  príslušného povolenia na zmenu účelu užívania stavby (§ 85 ods. 1 Stavebného zákona), čo tvorilo spolu 73 577 bytov (33,6% z celkového neobývaného bytového fondu) sa na trvalé bývanie s veľkou pravdepodobnosťou už nebudú  využívať.

Byty, ktoré boli neobývané z dôvodu zmeny vlastníka, prestavby, boli po kolaudácii alebo sa o ich vlastníkovi rozhodovalo v pozostalostnom alebo súdnom konaní, čo predstavovalo spolu 42 642  bytov (19,4% z celkového neobývaného bytového fondu),  sa  pravdepodobne následne po pominutí dôvodu, pre ktorý boli neobývané,  vrátia do trvalo obývaného bytového fondu.

Druhú časť z celkového počtu neobývaných bytov tvorili byty,  ktorých dôvody neobývanosti sa nepodarilo určiť. Tieto byty -  spolu 103 091 boli vo výsledkoch sčítania   zhrnuté pod  “iné” a “nezistené” dôvody. Z nich sa  36 659 nachádzalo v trvalo obývaných domoch (16,7% z celkového neobývaného bytového fondu),  pričom 29 566 z nich bolo v bytových domoch (80,6%). V neobývaných domoch bolo umiestnených 66 432  neobývaných bytov (30,3% z celkového neobývaného bytového fondu), pričom 63 891 z nich bolo v neobývaných  rodinných domoch (96,2%).

Z charakteristík 36 659 neobývaných bytov, ktoré sa nachádzali v trvalo obývaných domoch (prevažne bytových domoch) možno usúdiť, že  boli  vhodné na bývanie a pravdepodobne v skutočnosti boli a aj sú obývané. Vlastníci týchto bytov alebo nájomcovia, resp. podnájomcovia alebo správcovia, ktorí mali v zmysle §4 ods. 7 zákona č. 165/1998 Z. z. povinnosť poskytnúť pri sčítaní o bytoch údaje,  buď sčítacie tlačivá nevyplnili, alebo sa sčítací komisári do bytov vôbec nedostali. Vlastníci bytov tieto mohli  prenajímať cudzej osobe a pri nesplnení  povinnosti hlásenia pobytu sa byty vykázali ako neobývané. Zároveň sa takto mohli vyhnúť plateniu dane z príjmu,  získaného z prenájmu bytu (resp. bytov).

Za predpokladu, že by neobývané byty z nezistených dôvodov neobývanosti v trvalo obývaných domoch boli  pri sčítaní obývané, napr. podnájomníkmi,  potom by počet všetkých neobývaných bytov na Slovensku klesol z hodnoty 219 310 na hodnotu 182 651, čo by bolo  9,7% z celkového bytového fondu. Tento podiel  by sa približoval hodnote zistenej pri sčítaní v roku 1991, kedy dosahoval 8,5%.

Neobývané byty v neobývaných domoch, spolu  66 432 bytov sa takmer všetky nachádzali v rodinných domoch.   Umiestnené boli prevažne v malých sídlach a je veľká pravdepodobnosť, že sú  aj naďalej neobývané. Vlastníci týchto bytov sa  z nich odsťahovali napr. za prácou alebo k príbuzným  a pre nízku trhovú cenu alebo nezáujem domy nepredali. Je možné, že uvažujú s nimi v budúcnosti pre vlastné bývanie, resp. bývanie  svojich detí alebo ich plánujú užívať ako rekreačné chalupy.

Z analýzy územného rozloženia všetkých neobývaných bytov v SR vyplynulo, že najvyšší podiel neobývaných bytov na celkovom bytovom fonde pripadal pri sčítaní  v okresoch Veľký Krtíš, Bytča, Gelnica, Banská Štiavnica, Poltár, Medzilaborce, Myjava, Detva, Krupina a Žarnovica, kde sa pohyboval v rozmedzí od 18% do 21%. Rozhodujúci podiel neobývaných bytov spolu  - 171 434 bol vo všetkých okresoch s výnimkou Bratislavy a Košíc, umiestnený v neobývaných domoch, pričom  až  97,6% z nich (167 271 bytov) pripadalo na neobývané rodinné domy. Takmer tri štvrtiny zo všetkých neobývaných bytov sa zároveň nachádzali v sídlach do 5 000 obyvateľov. 

Potreba a možnosti tvorby opatrení na zníženie počtu neobývaných bytov

Z podrobnej analýzy dostupných informácií o  neobývaných bytoch zo sčítania 2001 je zrejmé, že situácia nie je taká nepriaznivá, ako sa na prvý pohľad zdá. Časť neobývaných bytov sa po odznení príčin  vráti (resp. vrátila) späť do trvalo obývaného bytového fondu, časť sa už na trvalé bývanie napr. pre zlý technický stav, resp.  schátralosť užívať nebude  a  istý podiel  bytov, vykazovaný pri sčítaní ako neobývaný,  bol  podľa zistených indícií pravdepodobne obývaný. 

Potreba a možnosti tvorby opatrení závisia predovšetkým od príčin, ktoré podnietili neobývanosť bytov a tiež od toho, či  domy, v ktorých sa neobývané byty nachádzali, boli trvalo obývané alebo nie. Toto hľadisko determinuje aj možné formulácie opatrení, ktoré sa dajú rozdeliť nasledovne:

1. U 42 642 neobývaných bytov, kde dôvodmi ich neobývanosti bola zmena vlastníka, prestavba, boli po kolaudácii alebo sa o ich vlastníkovi rozhodovalo v pozostalostnom alebo súdnom konaní,  nie je potrebné navrhnúť žiadne opatrenia. Po odstránení prekážok  sa  takmer všetky   plynule, bez osobitného podnetu, vrátia  opäť na trvalé bývanie. 

2. Pre 73 577 neobývaných bytov, ktoré boli nespôsobilé na bývanie alebo slúžili na rekreačné účely by  navrhnuté opatrenia  neboli účinné, pretože reálne možno  predpokladať, že len nepatrná časť z nich sa môže v budúcnosti   opätovne trvalo obývať. 

3.  U 103 091 neobývaných bytov, u ktorých dôvody neobývanosti neboli zistené, treba rozlišovať, kde sa nachádzali t. j., či boli umiestnené v trvalo obývaných domoch alebo v neobývaných domoch. 

-	Časť - 36 659 neobývaných bytov v trvalo obývaných domoch, bola pravdepodobne v skutočnosti  obývaná a vykazovaná  neobývanosť  je  len zdanlivá.  
Možnosti usmernenia užívania bytov sú ohraničené ustanoveniami Ústavy Slovenskej republiky. Podľa Čl. 20 ods. 1 Ústavy “každý má právo vlastniť majetok a vlastnícke právo všetkých vlastníkov má rovnaký zákonný obsah a ochranu”. Podľa Čl. 20 ods. 4 Ústavy  “vyvlastnenie alebo nútené obmedzenie vlastníckeho práva je možné iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu”. To znamená, že vlastník bytu alebo rodinného domu môže svoju nehnuteľnosť v súlade s Ústavou SR a vlastného rozhodnutia využívať napr. na rekreačné účely alebo ju aj nevyužívať.  V podmienkach trhového hospodárstva môže občan vlastniť viac bytov a voľne s nimi nakladať. (Neuplatňuje sa legislatíva platná do roku 1989, kedy občan mohol mať len  jeden byt a ak mal a priznal  voľný byt,  štát mu pridelil nájomníka.) Naviac v zmysle Čl. 21 ods. 1 Ústavy SR “obydlie je nedotknuteľné a nie je dovolené doň vstúpiť bez súhlasu toho, kto v ňom býva”. To znamená, že ani sčítací komisári sa nemuseli dostať do bytu, aby zistili, či byt je alebo nie je obývaný,  ak ich tam nevpustil ten, kto byt užíval. 

-	V prípade 66 432 neobývaných bytov bez zistenia dôvodov neobývanosti v neobývaných domoch  je problematické navrhnúť také opatrenia, ktoré by boli efektívne. Takmer všetky z týchto bytov sa nachádzali v rodinných domoch. Podnietiť záujem o bývanie  v  nich nie je jednoduché, pretože sú lokalizované prevažne v malých sídlach a v značnej vzdialenosti od centier ekonomického diania.  Istou možnosťou by mohli byť investičné stimuly nasmerované najmä do tých okresov, kde bol najväčší podiel neobývaných bytov, čo by mohlo aktivovať tvorbu nových pracovných príležitostí. Aj táto možnosť sa však zdá byť neistá, predovšetkým pre veľký rozptyl neobývaných bytov.

Za určitý stimul na znižovanie a zároveň zamedzovanie rastu počtu neobývaných bytov možno považovať v súčasnosti existujúce ekonomické nástroje na obnovu bytového fondu podporované štátom, najmä úvery zo  stavebného sporenia, hypotekárne úvery a úvery zo Štátneho fondu rozvoja bývania. 

Záver

Z analýzy neobývaného bytového fondu a možností zníženia počtu neobývaných bytov  vyplýva, že opatrenia, ktoré by mohli mať pozitívny vplyv na zníženie počtu neobývaných bytov a  lepšie využívanie  bytového fondu by čiastočne mohli smerovať do oblasti daňových nástrojov, predovšetkým dane z nehnuteľnosti a dane z príjmu. Podľa koncepcie daňovej reformy v rokoch 2004 - 2006, schválenej vládou SR uznesením č. 445 z 5. júna 2003, všetky úpravy v oblasti daní musia byť systémové, v súlade s prijatými zásadami daňovej politiky.  Vychádzajúc z koncepcie daňovej reformy v rokoch 2004 – 2006 Ministerstvo financií SR takéto opatrenia za systémové nepovažuje, a preto ani žiadne opatrenia na zníženie počtu neobývaných bytov nenavrhlo. 

Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001 poskytlo vybrané  informácie o počte a zložení neobývaných bytov. Tieto údaje nie sú úplne presné, skutočnému stavu sa len približujú.  Za obdobie od sčítania sa stav zmenil. Časť neobývaných bytov bude v súčasnosti už obývaná a medzi neobývané sa dostali iné byty v čase sčítania trvalo obývané. Vzhľadom na opakujúci sa desaťročný cyklus sčítaní, budú nové údaje o stave, využívaní a štrukturálnom zložení bytového fondu  známe   až po roku 2011.  Tento interval je vzhľadom na prebiehajúce zmeny v bytovom fonde príliš dlhý a k  poznaniu stavu a zloženia bytového fondu chýba permanentná  dostupnosť aktuálnych informácií.

Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR v tejto súvislosti navrhlo,  v dlhodobom časovom horizonte vytvoriť systém aktuálnych informácií o bytovom fonde, ktorého základ by tvorili údaje o bytoch zhromažďované v informačnom systéme katastra nehnuteľností, jedného zo základných informačných systémov v Slovenskej republike. Vzhľadom k tomu, že kataster nehnuteľností neeviduje údaje o bytoch v rodinných domoch a ani všetky potrebné údaje o bytoch v bytových domoch, vyžadovalo by si to rozšírenie okruhu sledovaných údajov ako aj novelizáciu katastrálneho zákona. Súčasne by bolo potrebné vytvoriť predpoklady pre  spracovávanie rozšíreného súboru údajov a vytvoriť ekonomické, personálne  a technické podmienky na správach katastra jednotlivých okresov a na Úrade geodézie, kartografie a katastra SR. V súvislosti s uvedeným  návrhom a vo väzbe na potrebnú legislatívnu úpravu sa uskutočnili viaceré pracovné stretnutia zástupcov Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja SR a Úradu geodézie, kartografie a katastra SR. Úrad geodézie, kartografie a katastra SR však v súčasnosti, najmä z kapacitných dôvodov, nesúhlasí s rozšírením rozsahu údajov informačného systému katastra nehnuteľností.

Aj v prípade, že by sa podarilo prijať právnu úpravu, ktorou by sa vytvorila  evidencia bytov, vrátane neobývaných bytov, vzhľadom na ochranu vlastníckeho práva zakotveného v našom právnom systéme a v medzinárodných dohovoroch ratifikovaných Slovenskou republikou, nezaručilo by to využívanie určitej časti bytov, ktoré boli pri sčítaní vykázané ako neobývané.

Vzhľadom na rozbor situácie v neobývaných bytoch, prijaté zásady v oblasti daňovej politiky a možností, ktoré ohraničuje Ústava SR a ostatné právne predpisy, navrhuje Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR úlohu z bodu B.4. uznesenia vlády č. 952 z 8. októbra 2003 zrušiť.