Dôvodová správa

Všeobecná časť:

Predložený návrh zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách vypracovalo Ministerstvo financií Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“) na základe Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2001 (schválený uznesením vlády Slovenskej republiky č. 45/2001) a na základe Staff monitoring program. 
Kumulovanie deficitov štátneho rozpočtu spolu s prevzatými a doteraz nesplatenými záväzkami (štátnym dlhom) spôsobuje narastanie výšky štátneho dlhu. So zvyšujúcim sa dlhom rastú aj náklady jeho financovania vo forme stúpajúcich výdavkov štátneho rozpočtu. Rast výdavkov štátneho rozpočtu vytvára značné makroekonomické riziká (napr. zvyšovanie sekundárneho dlhu vytváraného nákladmi na obsluhu dlhu, spomaľovanie investičných aktivít a iné).
	Keďže štátny dlh vo všeobecnosti tvoria naakumulované záväzky vlády, ktoré sú dôsledkom uplatňovanej deficitnej rozpočtovej politiky, možno ho  chápať ako dlh vytvorený z výsledkov rozpočtového hospodárenia.
	Je zrejmé, že jeho vývoj je predurčený stratégiou finančnej a rozpočtovej politiky schválenej vládou Slovenskej republiky. Ministerstvo je zodpovedné za jej realizáciu. V dlhovej oblasti to znamená, že zodpovedá za dlh od jeho založenia v štátnom rozpočte do doby jeho umorenia.	Problém výšky štátneho dlhu, jeho umorovania a ekonomickej i spoločenskej únosnosti sa objavuje aj v súvislosti s ambíciami  Slovenskej republiky stať sa členom Európskej únie a neskôr aj členom Európskej menovej únie.
	Na zabezpečenie realizácie niektorých špecializovaných činností v oblasti riadenia štátneho dlhu a likvidity štátneho rozpočtu môže ministerstvo poveriť Národnú banku Slovenska, alebo inú právnickú osobu, ktorá bude vyvíjať činnosti najmä na finančných trhoch, s cieľom zabezpečiť včas optimálny objem peňažných prostriedkov, potrebných na krytie potrieb financovania štátneho dlhu a štátneho rozpočtu v priebehu rozpočtového roka, za cenovo prijateľných podmienok
	Štátne záruky ako nástroj finančnej politiky štátu sa začali využívať od roku 1990. S ohľadom na ich rizikovosť, vyplývajúcu z vytvárania potenciálneho štátneho dlhu vznikla potreba ich regulovania a právnej úpravy ich využívania. Podmienky a postupy  pre preberanie štátnych záruk boli usmerňované uzneseniami vlády SR č.8/1992 a č. 31/1993. V roku 1995 bolo vydané nariadenie vlády č. 127/95 Z.z. o štátnych zárukách z 30. mája 1995, ktoré riešilo nedostatky pôvodnej právnej úpravy v oblasti návratnosti prostriedkov štátneho rozpočtu transformáciou pohľadávok štátu z realizovaných záruk na návratné finančné výpomoci na zmluvnom základe, s definovanými sankciami, čo vytvorilo predpoklady pre vyššiu návratnosť prostriedkov štátneho rozpočtu oproti predchádzajúcej právnej úprave. Rovnakým spôsobom problematiku upravuje aj platné Nariadenie vlády č. 91/1996 Z.z. o štátnych zárukách. Pri jeho uplatňovaní sa ukázalo, že riešenie podzákonnou normou je nedostatočné a viaceré ustanovenia "Nariadenia..." prekračujú rozsah splnomocnenia zo zákona o rozpočtových pravidlách. 
	Súčasná právna úprava je tiež v rozpore so zákonom o štátnej pomoci, nakoľko v zmysle zákona č. 303/1995 Z.z. o rozpočtových pravidlách je na preberanie štátnych záruk splnomocnená vláda Slovenskej republiky a pre účely zákona o štátnej pomoci poskytovateľom štátnej pomoci, vrátane štátnych záruk môže byť len ústredný orgán štátnej správy. V právnej praxi  štátov Európskej únie je oprávnenie preberať štátne záruky zákonom delegované spravidla ministrom financií. 
Navrhovaná zákonná úprava tieto rozpory odstraňuje. 
Zmyslom zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách je zjednotiť problematiku štátneho dlhu a štátnych záruk do jedného zákona, zvýšiť jednotnosť a transparentnosť v oblasti požičiavania a štátnych záruk. 
	Cieľom je definovať jednotlivé pojmy a postupy spojené so správou a riadením štátneho dlhu, štátnych záruk a súvisiacich rizík, inventarizácia existujúcich priamych a nepriamych štátnych dlhových záväzkov, zavedenie ich podrobnej evidencie, ako aj vymedzenie právomocí, zodpovednosti a povinností Ministerstva financií Slovenskej republiky.
	Návrh zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách je v súlade s článkami 87 a 88 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. Vzhľadom k tomu, že problematika návrhu zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách nie je rozpracovaná v sekundárnej legislatíve Európskej únie, s ktorou sa porovnáva návrh predkladaného zákona, nebolo možné tabuľku zhody vypracovať.
Predkladaný návrh zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, zákonmi Slovenskej republiky, medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská  republika viazaná.
           K návrhu zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách sa uskutočnilo riadne vnútrorezortné a medzirezortné pripomienkové konanie. Predkladaný materiál je upravený o vznesené pripomienky.
Prijatie navrhovaného zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách nebude mať dopad na štátny rozpočet.
Vzhľadom na to, že Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky a Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky nemali v medzirezortnom pripomienkovom konaní k obsahu návrhu zákona žiadne zásadné pripomienky, nebol návrh zákona predložený na rokovanie Rady hospodárskej a sociálnej dohody.
	Prínosom zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách bude pozdvihnutie problematiky štátneho dlhu a štátnych záruk na prijateľnú štandardnú medzinárodnú úroveň.
DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona: Vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu zákona : Návrh zákona  o štátnom dlhu a štátnych zárukách   

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:

a)  Problematika návrhu zákona  je 
- prioritou aproximácie práva podľa čl. 70 Európskej dohody o pridružení v časti       pravidlá     hospodárskej súťaže; oblasť štátnej pomoci je upravená aj v čl. 64 Európskej dohody o pridružení,       
- prioritou aproximácie práva podľa Národného  programu pre prijatie acquis communautaire v kapitole 11: Hospodárska a menová únia a  v  kapitole 6: Hospodárska súťaž, 
-  prioritou podľa  Partnerstva pre vstup,  v ktorom Slovenská republika v rámci hospodárskej súťaže prevzala záväzok dokončiť zosúlaďovanie v oblasti štátnej pomoci, zaručiť presadzovanie pravidiel poskytovania štátnej pomoci vrátane zladenia nekompatibilných schém štátnej pomoci; dokončiť zoznam štátnej pomoci a pripravovať výročné správy; zvýšiť oboznámenosť s pravidlami medzi všetkými účastníkmi trhu a poskytovateľmi pomoci, 
- prioritou odporúčanou v Príprave asociovaných krajín strednej a  východnej   Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie (Biela Kniha) v kapitole 3 Hospodárska súťaž, časť štátna pomoc,
-	prioritou aproximácie práva podľa kapitoly 6: Hospodárska súťaž  screeningu,
-	je legislatívnou úlohou  zahrnutou do Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2001,
-	v Pravidelnej správe Európskej komisie o stave pripravenosti Slovenskej republiky na členstvo v Európskej únii z roku 2001 Európska komisia požaduje najmä zlepšiť disciplínu v oblasti štátnej pomoci podľa vzoru Európskej únie, zabezpečiť súlad existujúcich schém štátnej pomoci s acquis a zosúladiť osobitné zákony, podľa ktorých sa môže poskytovať štátna pomoc so zákonom o štátnej pomoci.

b) V negociačnej pozícii ku kapitole 6: Hospodárska súťaž prevzala Slovenská republika       záväzok akceptácie acquis a pripravenosti na jeho implementáciu v plnom rozsahu k dátumu vstupu do Európskej únie.
Slovenská republika nepožaduje výnimky alebo prechodné obdobia na implementáciu legislatívy v rámci tejto kapitoly.

4.   Problematika návrhu zákona:

a)	je upravená v práve Európskych spoločenstiev:
V primárnom práve v čl. 87, 88 a 104 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva     v jej amsterdamskom znení a v  čl. 64 Európskej dohody o pridružení.
          Ustanovenia čl. 87 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva vymedzujú, že sú zakázané akékoľvek podpory poskytované štátom alebo z  verejných  zdrojov v akejkoľvek forme, ktoré narúšajú bránia alebo obmedzujú hospodársku  súťaž tým, že zvýhodňujú určité výrobné odvetvia alebo určitých podnikateľov, pokiaľ narušenie hospodárskej súťaže  môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi ES.
     Podľa čl. 88 Komisia priebežne skúma systémy podpôr poskytované v členských štátoch EÚ. Navrhuje im príslušné opatrenia, ktoré si vyžadujú postupný rozvoj alebo fungovanie spoločného trhu.
     Podľa čl. 104 sa členské štáty vyhýbajú nadmernému deficitu verejných finančných prostriedkov. Vývoj rozpočtovej situácie a výšku verejného  zadĺženia  v členských  štátoch usmerňuje Komisia  s cieľom odhaliť hrubé chyby. Skúma najmä dodržiavanie rozpočtovej disciplíny na základe dvoch nasledujúcich kritérií:
a)	či pomer plánovaného alebo skutočného deficitu verejných finančných prostriedkov k hrubému domácemu produktu neprekračuje odporúčanú hodnotu, okrem prípadov, ak
-  tento pomer podstatne klesol alebo ak sa neustále znižuje a dosahuje úroveň, ktorá sa približuje odporúčanej hodnote, alebo
-  alternatívne prekročenie nad odporúčanú hodnotu  je len výnimočné a dočasné     a tento pomer sa  pohybuje tesne pri odporúčanej hodnote;  
b)  či pomer verejného zadĺženia k hrubému domácemu produktu neprekračuje odporúčanú hodnotu, okrem prípadov, ak sa tento pomer dostatočne znižuje a vyhovujúcim tempom sa približuje odporúčanej  hodnote. 
Odporúčané hodnoty sú  vymedzené v Protokole o postupe pri nadmernom deficite, ktorý je pripojený k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva
     Ustanovenia čl. 64 Európskej dohody o pridružení  vymedzujú, že akákoľvek  štátna podpora, ktorá narušuje súťaž alebo predstavuje hrozbu jej narušenia v dôsledku zvýhodňovania   niektorých podnikateľských subjektov alebo výroby určitého tovaru je nezlúčiteľná s riadnym pôsobením  Dohody v miere, v ktorej to môže nepriaznivo ovplyvňovať obchod medzi Spoločenstvom a Slovenskou republikou.

5.  Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
       
                   a) úplná.

6.	 Gestor: Ministerstvo financií Slovenskej republiky 
7.	Účasť expertov pri príprave návrhu zákona: nebola

Osobitná časť:

K § 1
Ustanovenie vymedzuje predmet zákona - postupy pri správe štátneho dlhu a postupy pri správe štátnych záruk, podmienky a postupy pri preberaní štátnych záruk .

K § 2
Definujú sa používané základné pojmy v tomto zákone v prípadoch, kedy by mohlo dôjsť k ich nejednotnej interpretácii.
Pod štátnym dlhom sa rozumejú všetky záväzky Slovenskej republiky prevzaté z delenia majetku Českej a Slovenskej federatívnej republiky, záväzky vyplývajúce zo schodkového hospodárenia štátneho rozpočtu v predchádzajúcich rokoch a záväzky z prijatých úverov a pôžičiek.

K § 3
Ustanovenie ukladá ministerstvu povinnosť spravovať štátny dlh, teda zabezpečiť  vypracovanie bilancie potrieb a zdrojov financovania rozpočtových potrieb a potrieb štátneho dlhu, stratégiu financovania a splácania štátneho dlhu, prípravu a uzatváranie úverových zmlúv, vydávanie štátnych cenných papierov, operácií súvisiacich s riadením rizík, zhodnocovanie kreditných zostatkov na jedinom účte a iné finančné operácie, evidenciu a účtovanie o štátnom dlhu.
Zákon umožňuje ministerstvu poveriť vykonávaním niektorých činností súvisiacich so správou štátneho dlhu a likvidity Národnú banku Slovenska, alebo inú právnickú osobu, vzniknutú podľa tohto zákona.
Zákon požaduje, aby riaditeľ a príslušní zamestnanci, ktorí budú zodpovedať za vydávanie štátnych dlhopisov a vykonávanie finančných operácií, mali zodpovedajúcu odbornú spôsobilosť a trojročnú prax v oblasti finančného trhu. Minimálne jeden zamestnanec v priamej pôsobnosti riaditeľa musí mať päť rokov praxe v oblasti finančného trhu.

K § 4
Uvedeným ustanovením sa definuje rozsah potrieb a zdrojov štátneho dlhu na príslušný rozpočtový rok. Zároveň sa ministerstvo splnomocňuje zvýšiť objem zdrojov prefinancovania štátneho dlhu o 20 %. Dôvodom zaradenia tohto ustanovenia je zabezpečiť krytie možnej straty zo vzniknutých kurzových rozdielov, vyplývajúcich zo splátok istín štátneho dlhu v cudzej mene alebo v prípade pozitívnej zmeny úrokových sadzieb na finančnom trhu využiť možnosť predčasného splatenia záväzkov splatných v nasledujúcich rokoch za účelom znižovania úrokových nákladov štátneho dlhu.
Štátny dlh v bežnom roku sa môže zvýšiť najviac o sumu schodku štátneho rozpočtu dosiahnutého v príslušnom rozpočtovom roku, zvýšený o sumu prostriedkov z prijatých úverov a vydaných štátnych cenných papierov nad rámec potrieb financovania štátneho dlhu schválený v štátnom rozpočte, najviac o sumu nepoužitých zdrojov z predchádzajúceho roka s tým, že  finančné prostriedky, ktoré sa nepoužijú z predchádzajúceho roka znižujú výpožičný limit bežného roka.
 
K § 5
Ustanovenie definuje právomoc ministerstva vykonávať finančné operácie za účelom financovania schodku štátneho rozpočtu a štátneho dlhu. 
Ustanovenie zákona zároveň definuje, že prostriedky získané z finančných operácií nepoužité v bežnom rozpočtovom roku sa môžu použiť v nasledujúcom rozpočtovom roku.

K § 6
Tento paragraf  vymedzuje použitie zdrojov financovania.

K § 7
Vymedzuje z akých prostriedkov ministerstvo spláca menovitú hodnotu  z vydaných štátnych cenných papierov alebo z prijatých úverov .

K § 8
Ustanovenie vymedzuje pojem „správa štátnych záruk“ a určuje, že správu štátnych záruk vykonáva ministerstvo.
K § 9
Ustanovenie vymedzuje podmienky preberania štátnych záruk s tým, že štátne záruky je možné prevziať za  úvery právnických osôb a dlhopisy vydané právnickými osobami na financovanie predovšetkým ekonomicky návratných projektov v rámci rozvojových programov, vyhlásených vládou na podporu v oblasti priemyslu, životného prostredia, dopravy, pôdohospodárstva, lesného hospodárstva, vodného hospodárstva a výstavby bytov. Oproti predchádzajúcej úprave sa vypustilo preferovanie subjektov s majetkovou účasťou štátu, pretože po privatizácii štátnych podnikov v energetike bude potrebné vytvoriť nediskriminujúce ekonomické prostredie pre všetky podnikateľské subjekty. Naďalej sa neuvažuje so štátnymi zárukami pre fyzické osoby, pretože nie je predpoklad ich zapojenia do rozvojových programov vlády. Pre oblasť financovania malého a stredného podnikania bola vytvorená špecializovaná inštitúcia - Slovenská záručná a rozvojová banka, ktorá poskytuje záruky na schválené programy do rozsahu 100 mil. Sk.
Ustanovenie umožňuje prevziať štátne záruky aj na splatenie úverov a dlhopisov so štátnou zárukou, prevzatých v predchádzajúcich obdobiach, do výšky splatných čiastok v príslušnom rozpočtovom roku, alebo na ich predčasné splatenie, napríklad v prípade hrozby defaultu na jeho odstránenie, alebo ak nový prevzatý úver alebo dlhopisy sú výhodnejšie z hľadiska výšky úrokov a poplatkov, alebo doby splácania. Takto navrhnuté ustanovenie je v súlade so zámerom zákona nezvyšovať celkovú výšku podmienených dlhov štátu, pretože ide o nahradenie starých záväzkov novými výhodnejšími a súčasne sa eliminuje riziko neúmernej kumulácie záväzkov do niektorého rozpočtového obdobia. 
Vymedzuje sa limit na prijímanie nových štátnych záruk v kalendárnom roku len do výšky celkovej sumy splatných istín z úverov na ktoré sa poskytla štátna záruka a celkovej sumy menovitých hodnôt splatných dlhopisov v príslušnom rozpočtovom roku. Takto stanovený limit sa neprenáša do ďalšieho roka, čo vytvára predpoklad postupného znižovania celkového objemu záväzkov zaručených štátom a znižovania rizík. 
Záruky poskytované štátom podľa zákona o bankách, ktoré sú opatreniami štátnej hospodárskej politiky sa vyčleňujú z režimu tohto zákona.

K §  10
Ustanovenia tohto paragrafu nadväzujú na doterajšiu právnu úpravu, pričom vymedzujú postup podávania žiadostí o štátnu záruku. Určuje sa tiež obsah a náležitosti žiadosti o štátnu záruku a jej príloh tak, aby bolo možné posúdiť finančné parametre projektu a riziká realizácie štátnej záruky. Vyžaduje sa potvrdenie o tom, že žiadateľ nemá splatné a neuhradené záväzky voči Sociálnej poisťovni, Národnému úradu práce a zdravotným poisťovniam, za ktorých platobnú schopnosť ručí štát. Nezaradilo sa ustanovenie o potvrdení záväzkov voči colniciam, ako technicky nerealizovateľné, z dôvodu ich veľkého počtu a najmä z dôvodu existencie inštitútu colnej zábezpeky.
Ustanovenie vymedzuje tiež obsah zmluvy medzi ministerstvom a žiadateľom o podmienkach ručenia. Oproti doterajšej úprave sa vypustilo ustanovenie o kontrole, pretože povinnosť umožniť kontrolu poskytovateľovi štátnej pomoci, ktorým je ministerstvo, vyplýva zo Zákona o štátnej pomoci. Z rovnakého dôvodu sa nenavrhuje ustanovenie umožňujúce účasť zástupcu predkladateľa v dozornom orgáne žiadateľa.

K § 11
Ustanovenie určuje povinnosť predkladateľa vyhodnotiť žiadosť z hľadiska súladu s rozvojovým programom vlády, súladu s právnymi predpismi a najmä z hľadiska ekonomickej návratnosti projektu a postup predkladateľa v prípade kladného posúdenia žiadosti.
 
K § 12
Ustanovením sa určuje, že ministerstvo prevezme štátnu záruku len v prípade existencie súhlasu vlády. Taxatívne sa určujú dôvody, kedy ministerstvo neprevezme záruku aj pri súhlase vlády s prevzatím štátnej záruky. V prípade neprevzatia záruky sa ukladá povinnosť ministerstvu informovať vládu o dôvodoch svojho rozhodnutia.
Ustanovením sa zásadne zvyšuje zodpovednosť ministerstva v procese schvaľovania štátnych záruk; na druhej strane sa umožňuje jeho väčší vplyv na riadenie rizík štátnych záruk.

K § 13
Ustanovením sa vymedzuje obsah a podmienky zmluvy o návratnej finančnej výpomoci. Novokoncipované je stanovenie výšky úroku, ktorý nesmie byť nižší, ako je úroková sadzba predmetného úveru so štátnou zárukou v čase realizácie štátnej záruky. Zabezpečenie záložným právom sa vyžaduje len ak žiadateľ disponuje majetkom spôsobilým na  zriadenie záložného práva. 
Zásadnou zmenou oproti doterajšej právnej úprave je ustanovenie o tom, že žiadateľ je povinný splácať záväzok voči štátu aj bez ďalších zmluvných vzťahov, rovnomernými polročnými splátkami, najneskoršie do štyroch rokov od dátumu realizácie štátnej záruky, s úročením vo výške úrokovej sadzby úveru, platnej k termínu realizácie štátnej záruky, počnúc dňom úhrady za žiadateľa, aj keď nedôjde k dohode o splátkovom kalendári a úročení, podľa § 9, do šiestich mesiacov od dátumu realizácie záruky. Ustanovením sa zjednoduší režim vymáhania pohľadávok štátu a upevní postavenie ministerstva ako veriteľa.
Ustanovením sa tiež obmedzuje možnosť bez súhlasu ministerstva uskutočniť prevod alebo vklad svojho majetku v prospech iných podnikateľov  alebo zriadiť záložné právo na svoj majetok po dobu trvania záväzkov z návratnej finančnej výpomoci. 

K § 14
S cieľom zabezpečiť kontinuitu týmto ustanovením sa upravuje pokračovanie platnosti zmluvných vzťahov, súvisiacich so štátnymi zárukami, uzatvorených do doby nadobudnutia účinnosti tohoto zákona, podľa podmienok platných v čase ich uzatvárania. Ustanovenie reaguje na požiadavky zahraničných bánk, ktoré v rámci Legal opinion k záručným zmluvám požadujú explicitné vyjadrenie kontinuity uzatvorených zmlúv aj  pri zmene právnych predpisov. 

K § 15
Prijatím tohoto zákona sa zrušuje Nariadenie vlády Slovenskej republiky o štátnych zárukách.

K § 16
Navrhuje sa  účinnosť zákona od 1. júna 2002 s výnimkou § 9 ods. 3, ktorý nadobudne účinnosť 1. januára 2003.