Author: MZP SR
Last saved by: .

ÚVOD

Slovenská republika ako samostatný štát vznikla 1.1.1993 rozdelením Československej federatívnej republiky. Rozprestiera sa na ploche 49 035 km^2 a má 5,39 mil. obyvateľov. Spoločné hranice má s Rakúskom, Českou republikou, Poľskom, Ukrajinou a Maďarskom. Hlavným a zároveň najväčším mestom Slovenska je Bratislava so 449 tis. obyvateľmi, ďalej nasledujú Košice (242 tis. obyv.), Prešov (94 tis. obyv.), Nitra (88 tis. obyv.), Žilina (87 tis. obyv.) a Banská Bystrica (84 tis. obyv.).
Slovenská republika sa delí na 79 okresov, spojených do 8 krajov - Bratislavského, Trnavského, Trenčianskeho, Nitrianskeho, Žilinského, Banskobystrického, Prešovského a Košického. V súčasnosti je Slovenská republika pred schválením a realizáciou nového územno-správneho členenia. Predpokladá sa v ňom predovšetkým vznik regionálnej verejnej správy a presun kompetencií smerom k samospráve.
Zásadnou otázkou v súčasnosti je, ako sa zmeny, prebiehajúce v našej krajine prejavia vo sfére osídlenia, infraštruktúry a krajiny. Dôležitým dôvodom záujmu o rozvoj osídlenia a bývania je aj jeho tesná súvislosť s problematikou ochrany a tvorby životného prostredia a jeho kvality.
1.  Prípravný proces
V rámci procesu, ktorý má pomôcť pri usmerňovaní ďalšieho rozvoja osídlenia, bývania a krajiny ako celku, v záujme zachovania trvalo udržateľného rozvoja sa v júni 1996 konala druhá konferencia Organizácie spojených národov o ľudských sídlach Habitat II. Na konferencii sa prijala Istanbulská deklarácia o ľudských sídlach a Agenda Habitat - Globálny akčný plán.
V roku 2001 sa bude konať valné zhromaždenie  Organizácie spojených národov Habitat Istanbul +5, na ktorom sa prerokuje dosiahnutý pokrok pri uplatňovaní Agendy Habitat od roku 1996.
Gestorom prípravy Národnej správy a účasti Slovenskej republiky na valnom zhromaždení je Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, ktoré ustanovilo Národný prípravný výbor a iniciovalo ďalšie aktivity v zmysle odporúčaných činností. Vypracovanie Národnej správy zabezpečovala Slovenská agentúra životného prostredia.
Národný prípravný výbor rokoval niekoľkokrát predovšetkým o otázkach výberu priorít v riešení problémov rozvoja osídlenia a bývania.
2.  Účastníci prípravného procesu
Zoznam organizácií, ktoré sa zúčastnili na práci Národného prípravného výboru Habitat Istanbul +5:
•	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
•	Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky
•	Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky
•	Ministerstvo financií Slovenskej republiky
•	Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky
•	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
•	Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky
•	Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky
•	Slovenská agentúra životného prostredia, Centrum územného rozvoja a Stredisko URBION Bratislava
•	Úrad vlády Slovenskej republiky, splnomocnenec pre decentralizáciu štátnej správy
•	Štatistický úrad Slovenskej republiky
•	Magistrát hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy
•	Inštitút bývania
•	Asociácia zdravých miest Slovenska
•	Združenie miest a obcí Slovenskej republiky
•	Združenie urbanistov a územných plánovačov Slovenska
•	ECOVAST - Európska rada pre dedinu a malé mesto - slovenská sekcia.
1	Bývanie
1.1	Úvod
Ciel’om je načrtnúť vývoj v oblasti bývania v období transformácie, s dôrazom na obdobie od istanbulskej konferencie Organizácie spojených národov HABITAT II v roku 1996. Štruktúra kapitoly vychádza z odporúčanej skladby a tém “Agendy Habitat. Je však potrebné poznamenať, že iba takto postavené ukazovatele a interpretácia nemôžu v plnej miere zachytiť dynamický proces zmien v bývaní v období transformácie a špecifické otázky, ktoré tento proces v transformujúcich sa krajinách v oblasti bývania priniesol.
Najvýraznejším znakom tohto obdobia bola prebiehajúca transformácia vlastníckych vzťahov vo verejnom nájomnom a v družstevnom sektore a z toho vyplývajúci nárast podielu vlastníckeho bývania. Prejavilo sa to výrazným poklesom verejného nájomného sektoru. Stav koncom roku 1998 v porovnaní s niektorými krajinami strednej a východnej Európy je uvedený v tabuľke č. 1.
V uvedenom výbere až na Českú republiku a Slovensko podiel vlastníckeho bývania prekročil 90 % a verejný nájomný sektor sa zmenšil na neúnosnú mieru. V súčasnosti zostalo na Slovensku v tomto sektore cca 8 % bytov, výrazne sa teda zmenila štruktúra bytového fondu z hľadiska držby. Prevažujúcou formou sa stalo bývanie vo vlastníctve užívateľov. Okrem toho, ako dokumentuje tabuľka č. 2, došlo v uplynulom desat’ročí k zásadnému poklesu novej výstavby. Určitý obrat nastal od roku 1996, kedy počet novopostavených bytov začal opätovne stúpať a v roku 1999 dosiahol maximum v transformačnom období.
V novej výstavbe však zohrávajú dominujúcu úlohu nové byty vo vyššom plošnom a vybavenostnom štandarde, prevažne do vlastníctva užívatel’ov vo vyšších príjmových skupinách. Obmedzené sú aj aktivity v oblasti obnovy a modernizácie existujúceho bytového fondu. To spôsobuje najmä vo väčších mestách zvyšujúci sa nedostatok cenovo dostupných bytov, útlm v stavebníctve je zároveň jednou z príčin vysokej nezamestnanosti na Slovensku. Ceny bytov obmedzujú prístup časti obyvateľov k bývaniu, predovšetkým tých, ktorí po prvý raz vstupujú na trh s bytmi. Dokončené byty podľa vlastníctva, 1980-1999 uvádza tabuľka č. 2.
Odhaduje sa, že po ukončení transformácie vlastníctva bytov zostane v Slovenskej republike vo vlastníctve obcí okolo 5-6 % bytového fondu, ktorý by mohol tvorit’ základ budúceho segmentu sociálneho nájomného bývania, teda bývania pre nižšie príjmové skupiny. To je však vzhl’adom na príjmovú situáciu nášho obyvatel’stva vel’mi malý percentuálny podiel. Okrem toho na Slovensku prakticky neexistuje súkromný nájomný sektor. Tým sa výrazne zužuje možnosť výberu na trhu s bytmi. Na nevyrovnanú štruktúru bytového fondu z hl’adiska držby poukázala aj štúdia Európskej hospodárskej komisie Organizácie spojených národov Profily krajín v sektore bývania - Slovensko z roku 1999.
Dostupné údaje o príjmovej štruktúre obyvateľov Slovenska naznačujú, že skutočné náklady na bývanie v jestvujúcich aj novopostavených bytoch prevyšujú reálne možnosti mnohých domácnosti a bývanie sa pre niektoré domácnosti bez rôznych foriem podpory stáva finančne nedostupné. Podľa posledných odhadov okolo 60 % domácností má príjmy maximálne do dvojnásobku životného minima. Je preto zrejmé, že riešenie pre najbližšie obdobie bude treba hľadat’ predovšetkým v podpore rozvoja verejného nájomného sektoru, pre ktorý však v súčasnej dobe nie sú vytvorené vhodné, predovšetkým legislatívne podmienky. Preto sa do budúcnosti uvažuje s vytvorením podmienok pre rozvoj cenovo dostupného bývania formou spoločností na neziskovom princípe, čím by sa vytvorili podmienky pre uspokojovanie potrieb predovšetkým novovznikajúcich domácností so stredným a nižším príjmom. Okrem toho na zvýšenie cenovej dostupnosti bývania slúži aj príspevok na bývanie pre domácnosti s príjmami pod stanovenými hranicami, ktorý bol zavedený v roku 1999 pre všetky typy držby.
1.1.1	Demografický vývoj
V dlhodobom výhl’ade demografický vývoj zaznamenáva postupné znižovanie priemerného ročného prírastku zo 45 000 osôb v období 1970-1980 na 28 300 osôb v období 1980-1991. V Národnej správe pre Habitat II sa predpokladal tento prírastok v období 1991-2000 v počte 21 000 osôb, skutočný vývoj, najmä od roku 1995 však naznačuje, že priemerný ročný prírastok bude ešte nižší, cca 12 100 osôb za obdobie 1991 - 2000, so znížením koncom 90-tych rokov pod hranicu 10 000 osôb ročne. Spolu s klesajúcou pôrodnost’ou (zo 14,1 v roku 1992 na 10,4 v roku 1999) a znižujúcim sa počtom sobášov sa tento trend odráža aj v malom raste počtu utváraných domácností, zvlášť v hlavnom meste. Tieto skutočnosti, ilustrované v tabuľke č. 3, sa prejavujú aj vo zvýšení dopytu po menších, jedno- a dvojizbových bytoch a je ich potrebné brat’ do úvahy pri predpokladoch budúcej potreby bytov. Rast počtu bytov v rokoch 1992-1999 uvádza tabuľka č. 3.
Priemerný vek obyvateľov Slovenskej republiky bol 31.12.1999 35,68 roku, pričom zaznamenáme pokles obyvateľov v predproduktívnom veku a nárast poproduktívnej zložky obyvateľstva. K 31.12.1999 predstavovalo predproduktívne obyvateľstvo 19,81 %, produktívne 62,26 % a poproduktívne 17,93 %.
1.1.2	Vývoj v plnení Akčného plánu
Akčný plán, ktorý bol súčast’ou Národnej správy pre konferenciu Habitat II, stanovil pre oblast’ bývania niekol’ko závažných úloh. Niektoré sa už splnili (vznik parlamentného výboru pre sociálne veci a bývanie, prijatie zákona o Štátnom fonde rozvoja bývania, zavedenie hypotekárneho bankovníctva, pripravovaná Medzirezortná komisia vlády Slovenskej republiky pre bývanie, a pod.). Menej sa darí zabezpečiť prioritné postavenie bývania v rozvoji hospodárstva, ale aj v tejto oblasti dochádza v ostatnom čase k určitému zlepšeniu. V súčasnosti sú pripravované návrhy na úpravu nadmernej ochrany nájomníkov, liberalizáciu nájomného a vznik neziskového sektoru  oblasti bývania. Podrobnejšie bude treba rozpracovať právnu úpravu pre kondomíniá, ako aj intenzifikovať metodické a realizačné programy pre obnovu existujúceho bytového fondu.
Pomerne málo sa podarilo urobiť v skvalitňovaní a efektívnosti správy a údržby bytového fondu. Veľký a doteraz nevyužitý potenciál zostáva v oblasti využitia nástrojov daňovej politiky. Nevyriešenou zostáva zatiaľ otázka dostatočne pružného zabezpečovania vybavených pozemkov pre rozvojové programy a možností financovania potrebných inžinierskych sietí. V čoraz väčšej miere sa však venuje pozornosť’ príprave bytových politík na miestnej úrovni, čo do budúcna dáva predpoklad pre systematické a koncepčné úsilie v tejto oblasti.
1.2	Zabezpeč1.3	enie istoty držby
V podmienkach slovenskej legislatívy je istota držby uzákonená pre všetky typy, v niektorých prípadoch až nadštandardných. Týka sa to najmä ochrany nájomníkov aj v prípade, že hrubo porušujú základné zmluvné vzt’ahy (napr. neplatenie nájomného, poškodzovanie bytu a domu, porušovanie práv ostatných nájomcov nevhodným chovaním a pod.) Zbavenie držby v nájomnom bývaní je možné iba na základe rozhodnutia súdu, prenajímateľ je však povinný poskytnúť náhradné ubytovanie, ktoré v závislosti na vel’kosti a zložení domácnosti nájomcu predstavuje obdobný byt, alebo v najhoršom prípade ubytovňu. V súčasnosti prebieha novelizácia legislatívnych predpisov s cieľom odstrániť tieto disproporcie.
Bezdomovstvo má výrazne urbanistický charakter, koncentruje sa do väčších miest. Príčiny sú väčšinou subjektívne. Zriedkavo sa objavujú prípady, že bývalí nájomníci - terajší noví vlastníci bytov nadobudnutých v procese privatizácie obecného nájomného bytového fondu tieto byty predajú, získané prostriedky minú na iné účely a v extrémnych prípadoch sa stanú bezdomovcami. V takých prípadoch, aj ked’ priamy právny nárok neexistuje, snažia sa pomôcť obce poskytnutím náhradného ubytovania, prípadne starostlivosť preberajú charitatívne organizácie. K bezdomovstvu v niektorých prípadoch vedie aj problematická situácia dospelých chovancov, ktorí opúšťajú detské domovy, občanov po výkone trestu a pod. Nie je presný prehľad o počte bezdomovcov.
1.4	Právo na primerané bývanie a zabezpeč1.5	enie rovnakého prístupu k pozemkom
V Slovenskej republike je v tejto oblasti situácia nasledovná:
•	Ústava ani iná legislatívna norma explicitne právo na bývanie nezabezpečuje. V zákonodarstve je však zakotvená značná ochrana držby bytu.
•	Neexistujú žiadne zákonné prekážky, ktoré by bránili vlastníctvu pozemkov vo všeobecnosti, ani v určitých skupinách obyvatel’ov (ženy, iné skupiny).
•	Nejestvujú žiadne právne prekážky, ktoré by spôsobovali niektorým skupinám st’ažený prístup v dedení pozemkov a obydlí.
•	V oblasti hypoték tiež nie sú žiadne obmedzenia z hľadiska príslušnosti k určitej skupine obyvatel’stva. Možnost’ získať hypotéku platí pre celú populáciu s rovnakými kritériami (schopnosť splácať hypotéku, vlastníctvo záložnej nehnutel’nosti).
1.6	Zabezpeč1.7	enie rovnakého prístupu k úverom
Na financovanie bytovej výstavby a jej obnovy sú okrem produktov bežného finančného trhu dostupné aj prostriedky zabezpečené s účasťou štátu. Podporu štátu je možné rozdeliť na:
•	podporu na subjekt (dotácia na “hlavu“: prémia k stavebnému sporeniu, pôžičky zo Štátneho fondu rozvoja bývania, bonifikácia úrokov na hypotekárne úvery),
•	podporu na objekt (dotácia na “tehlu“: dotačné programy na výstavbu nájomných bytov v spolufinancovaní s obcami, na výstavbu technickej infraštruktúry, na odstraňovanie statických porúch niektorých stavebných sústav a program bankových záruk).
Všetky tieto podporné nástroje až na stavebné sporenie vznikli až po konaní konferencie Habitat II a predstavujú systematickú snahu o vytváranie podmienok pre dostupnosť bývania.
Z hl’adiska príjmov domácností sú najprístupnejšou formou zabezpečenia finančných zdrojov stavebné sporenie a pôžička zo Štátneho fondu rozvoja bývania. Stavebné sporenie účinné od roku 1992, ktoré kombinuje v sebe cyklus sporenia s cyklom splácania výhodného úveru s výhodnou úrokovou sadzbou však väčšinou nie je dostačujúcou zložkou na financovanie nového bytu, keďže sporitelia si stanovujú cieľovú sumu sporenia na základe svojich príjmových možností. Preto aj smerovanie týchto prostriedkov je prevažne do modernizácie bývania (cca 75%), iba štvrtina bola použitá na spolufinancovanie novej výstavby.
Štátny fond rozvoja bývania, uvedený do života zákonom z roku 1996, je dôležitým zdrojom nízko úrokových úverov. Táto forma financovania je v prvom rade zameraná na podporu novej výstavby. V období 1996-1999 sa touto formou podporila výstavba okolo 14 500 bytov, prevažne do vlastníctva užívateľov. Novelou zákona sa koncom roka 1999 sprísnili kritériá pre stanovovanie cieľových skupín domácností, ktoré môžu požiadať o úver zo Štátneho fondu rozvoja bývania. Ciel’om bolo, aby prostriedky fondu mohli získat’ predovšetkým domácnosti s nižšími príjmami.
Hypotekárne úvery, ktoré boli uvedené do praxe v roku 1997, sa začali reálne využívat’ až v roku 1999 po zavedení bonifikácie úrokovej sadzby zo strany štátu. Tieto úvery sú dostupné vzhľadom na kritériá schopnosti splácať iba pre cca 8-10 % domácností. Ich podiel na trhu aj v súvislosti s krátkost’ou ich fungovania je zatiaľ marginálny. V súvislosti s hypotekárnym úverovaním a možnosťou jeho rozvoja je potrebné spomenúť skutočnosť, že v slovenskom bankovom sektore napriek viacerým pozitívnym zmenám je ešte stále citel’ný nedostatok kapitálu, najmä dlhodobého, na trhu zatiaľ prakticky nie sú inštitucionálni investori. Očakáva sa, že táto situácia sa za pomoci privatizácie bánk a v súvislosti s rozvojom poisťovníctva zlepší.
Hypotekárne a nehypotekárne úvery - nie sú dostupné údaje, ktoré by sledovali spôsob financovania bývania, podiel obydlí financovaných s využitím hypotekárnych a nehypotekárnych nástrojov a podiel bytov financovaných iba z vlastných zdrojov. Odborným odhadom sa však dá stanovit’ podiel bytov financovaných aspoň čiastočne s využitím hypotekárnych nástrojov (hypotéky a stavebné sporenie) na 60%, s použitím Štátneho fondu rozvoja bývania ako nehypotekárneho nástroja na 70%.
1.8	Zabezpeč1.9	enie prístupu k základným službám
Zabezpečenie prístupu k pitnej vode je na Slovensku pomerne dobré. 82 % obyvatel’ov je zásobovaných z verejných vodovodov, d’alších 10 % má zabezpečený rozvod pitnej vody z iných zdrojov, zvyšok domácností má pitnú vodu v dostupnej vzdialenosti od obydlia z lokálnych zdrojov. Z regionálneho hľadiska sú badateľné určité rozdiely vo vybavenosti - napojenosť na verejný vodovod sa pohybuje od 93,3 % (Bratislavský kraj) po 73,6% (Prešovský kraj). Podobné rozdiely sú aj pri verejnej kanalizácii, kde je vybavenosť celkovo nižšia a pohybuje sa od 42,5 % (Trnavský kraj) do 80,7 % (Bratislavský kraj).
2	Sociálny rozvoj a boj proti biede
2.1	Zabezpeč2.2	enie rovnoprávnych možností pre bezpeč2.3	ný a zdravý život
V Slovenskej republike sa postupne etablujú základné princípy gender meistreamingu, t.j. procesu integrujúceho rodové hľadisko a princíp rovnakých príležitostí do centrálneho riadenia štátu a k vytvoreniu “nového partnerstva“ medzi mužmi a ženami s rovnakým rozdelením moci a zodpovednosti tak vo verejnom, ako aj v súkromnom živote.
Práva žien sú v Slovenskej republike deklarované a vnímané ako neoddeliteľná súčasť ľudských práv a základných slobôd. V bežnom vedomí veľkej časti slovenskej populácie pretrváva stereotypné a tradičné chápanie úlohy ženy a muža.
Ústava Slovenskej republiky zaručuje základné práva a slobody na území štátu všetkým, bez ohľadu na pohlavie, rasu, farbu pleti, jazyk, vieru a náboženstvo, politické, či iné zmýšľanie, národný alebo sociálny pôvod, príslušnosť k národnosti alebo etnickej skupine, majetok, rod alebo iné postavenie. Nikoho nemožno z týchto dôvodov poškodzovať, zvýhodňovať alebo znevýhodňovať.
V roku 1980 bol v mene bývalej Československej socialistickej republiky podpísaný Dohovor Organizácie spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien. V dôsledku sukcesie je Slovenskej republike zmluvnou stranou Dohovoru od 1.1.1993. Periodická hodnotiaca Východisková správa k Dohovoru bola vypracovaná v roku 1995 a jej aktualizované znenie bolo obhajované pred Výborom Organizácie spojených národov pre odstránenie diskriminácie žien v roku 1998.
Na zabezpečenie medzinárodno-právnej ochrany práv žien v prípade vyčerpania všetkých vnútroštátnych opravných prostriedkov, bol Slovenskou republikou v septembri 2000 ratifikovaný Opčný protokol k dohovoru Organizácie spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien. Slovenská republika sa tak stala spolu s Talianskom desiatou krajinou sveta, ktorej parlament ratifikoval tento dôležitý dokument v oblasti ľudských práv žien.
Inštitucionálne zabezpečenie rovnosti príležitostí žien a mužov v SR sa začalo budovať zriadením Koordinačného výboru pre problematiku žien v marci 1996, ktorý bol zriadený ako poradný, iniciatívny a koordinačný orgán vlády SR na presadzovanie záujmov a potrieb žien. V roku 1999 schválila vláda Slovenskej republiky nový Štatút Koordinačného výboru pre problematiku žien ako orgánu pre problematiku žien a otázky rovnakých príležitostí žien a mužov vo všetkých oblastiach verejného a rodinného života. Od roku 1999 je predsedom výboru minister práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky.
Koordinačný výbor pre problematiku žien vypracoval v roku 1997 Národný akčný plán pre ženy v Slovenskej republike. Je to hlavný programový dokument vlády Slovenskej republiky pre problematiku žien s časovým horizontom na 10 rokov.
Ďalším krokom v inštitucionálnom zabezpečení bolo zriadenie odboru rovnosti príležitostí dňom 1.2.1999, zaradeného v štruktúre Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky do sekcie rodinnej politiky (spolu s odborom štátnej rodinnej politiky a odborom sociálno-právnej ochrany). Prioritnou úlohou odboru je aproximácia práva Slovenskej republiky s právom Európskej únie v oblasti rovnosti príležitostí a posudzovanie antidiskriminačnej povahy navrhovaných legislatívnych úprav. Odbor rovnosti príležitostí vypracoval Koncepciu rovnosti príležitostí žien a mužov, ktorej zámerom je načrtnúť strategické kroky pre komplexné, t.j. legislatívne a inštitucionálne zabezpečenie rovnosti, najmä v troch prioritných oblastiach: trhu práce, verejného a politického života a rodiny - zosúladenia rodinného a pracovného života.
Inštitucionálne zabezpečenie rovnosti príležitostí v Slovenskej republike bolo doplnené vznikom Parlamentnej komisie pre ženy pri Výbore Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo a sociálne veci v predchádzajúcom volebnom období. Predmetom jej činnosti bolo presadzovanie záujmov žien v rámci parlamentných rokovaní. V roku 1999 začala pracovať nová Parlamentná komisia žien pri Výbore Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnosti.
V nadväznosti na záujem Organizácie spojených národov a vlády Slovenskej republiky o dlhodobú spoluprácu v oblasti výskumu a propagácie rodiny a podporu na rodinu orientovanej politiky bolo v roku 1996 podpísané Memorandum o porozumení medzi vládou Slovenskej republiky a Organizácie spojených národov na podporu rodiny prostredníctvom Medzinárodného strediska pre štúdium rodiny.
Medzinárodné stredisko pre štúdium rodiny je centrom výskumných, vzdelávacích a propagačných aktivít orientovaných na rodinu v rámci východnej a strednej Európy.
Dohodou medzi vládou Slovenskej republiky a Rozvojovým programom Organizácie spojených národov vzniklo v roku 1997 Národné centrum pre rovnoprávnosť žien a mužov ako informačné, dokumentačné a koordinačné centrum, ktorého hlavnou úlohou je vytvárať kontakty medzi zahraničnými a domácimi mimovládnymi organizáciami.
Nadácia Gondwana ako člen subregionálnej siete mimovládnych organizácií strednej a východnej Európy, realizovala spoločný program Slovenskej republiky a Organizácie spojených národov "Slovenské ženy v pohybe".
Pri Rade vlády Slovenskej republiky pre prevenciu kriminality bola zriadená Expertná skupina pre prevenciu násilia páchaného na ženách a v rodinách, ktorá má za cieľ vypracovať Národnú stratégiu prevencie a eliminácie násilia páchaného na ženách a v rodinách. Táto stratégia bude zameraná predovšetkým proti domácemu násiliu. V súčasnosti sa pomoci obetiam trestných činov venuje občianske združenie Pomoc obetiam násilia. Špecificky sa pomoci ženám - obetiam domáceho násilia venujú občianske združenia pro familia, Fenestra a Centrum Nádej.
Posilňovanie synergie medzi inštitucionálnymi mechanizmami na zabezpečenie rovnosti príležitostí a občianskou spoločnosťou vychádza zo zapájania mimovládnych organizácií, odborových zväzov, asociácie zamestnávateľských zväzov, spotrebiteľské združenia do presadzovania a podpory rovnosti príležitostí. Aktívny bipartitný sociálny dialóg je zabezpečený prostredníctvom zákona o hospodárskom a sociálnom partnerstve.
V rámci spolupráce Slovenskej republiky a Organizácie pre potraviny a poľnohospodárstvo pri Organizáciii spojených národov sa riešil projekt, ktorý v roku 2000 vyústil do celoeurópskeho workshopu, konaného na Slovensku "Príprava a realizácia národných akčných plánov pre vidiecke ženy v rozvoji". Slovenská republika sa podieľala aj na práci pracovnej skupiny pre vidiecke ženy a rodiny pri Organizácii pre potraviny a poľnohospodárstvo pri Organizácii spojených národov (1998-2000), kde sa rozpracovávala problematika z pozície sociálnej integrácie a špecifického postavenia znevýhodnených skupín na vidieku.
2.4	Propagácia sociálnej integrácie a podpora znevýhodnených skupín
Riešenie hmotnej núdze alebo sociálnej núdze, v dôsledku ktorej si občan nemôže sám, ani pomocou svojej rodiny zabezpečiť základné životné podmienky, právne ustanovuje zákon č. 195/1998 Z.z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov. Zákon ustanovuje životné minimum ako spoločensky uznanú minimálnu hranicu príjmov fyzickej osoby, pod ktorou nastáva stav hmotnej núdze.
Pri započítaní celkového počtu vyživovaných osôb poberateľmi dávky sociálnej pomoci, bolo v decembri 1999 v hmotnej núdzi 584,9 tis. obyvateľov Slovenskej republiky. Tým podiel občanov v hmotnej núdzi na celkovom počte obyvateľov dosiahol 10,8 %, čo je najvyšší podiel od roku 1993.
Štátna sociálna dávka príspevok na bývanie na základe zákona č. 300/1999 Z.z. s účinnosťou od 1.1.2000 sa poskytuje domácnostiam s nízkymi príjmami na úhradu nákladov spojených s ich bývaním.
2.5	Propagácia rovnoprávnosti pohlaví v rozvoji ľudských sídiel
V roku 1999 mala Slovenská republika 5 399 tis. obyvateľov, z toho ženy tvorili 51,3 %. Na 1 000 žien bolo 946 mužov. V produktívnej časti populácie tvoria ženy 48,0 %, v rámci poproduktívnej t. j. dôchodkovej skupiny dosahujú 65,9 %. Diferenciu spôsobuje legislatívna úprava, ktorá umožňuje ženám skorší odchod do dôchodku a biologický vek, ktorý spôsobuje nevyrovnanú rodovú štruktúru. Stredná dĺžka života súvisiaca s očakávaným vekom dožitia pri narodení v roku 1999 u mužov vzrástla na 68,95 roka, u žien na 77,03 roka.
2.5.1	Vzdelanostná úroveň
Školský systém je postavený na povinnej školskej dochádzke najviac do 16 rokov veku dieťaťa. Gramotnosť obyvateľstva je 99 %-ná. Negramotnosť sa začína objavovať iba v rómskom etniku, v jeho ženskej časti. Školský zákon a zákon o vysokých školách umožňujú rovnoprávnosť a nediskrimináciu.
Trh vzdelávania a trh práce ostávajú naďalej izolované. Oproti malým, hospodársky vyspelým krajinám, je na Slovensku nadpriemerný podiel stredoškolsky vzdelaného obyvateľstva so signifikantne vyšším podielom žien s úplným stredným odborným vzdelaním. Podiel vysokoškolsky vzdelaných je však nižší ako v týchto krajinách.
V roku 1999 bol počet študentov na vysokých školách v dennom štúdiu 89,6 tis., z toho 42,8 tis. žien, v štúdiu  popri zamestnaní 29,2 tis., z  toho 17,3 tis. žien. V doktorandskom štúdiu bol počet 6,7 tis., z toho 2,5 tis. žien.
Vzdelanostná štruktúra ženskej pracovnej sily je porovnateľná s Európskou úniou. Pri posudzovaní adekvátnosti vzdelanostnej úrovne je potrebné brať do úvahy absorbčnú schopnosť ekonomiky Slovenskej republiky a hospodársku vyspelosť krajiny.
Z hľadiska štruktúry zamestnanosti podľa dosiahnutého stupňa vzdelania v roku 1999 najväčší podiel mali pracujúci vyučení - 35,3 %, ďalej skupina pracujúcich s úplným stredným odborným vzdelaním - 29,5 %. Výrazne sa znížil podiel zamestnaných so základným vzdelaním (na 8 %) v roku 1999.
2.5.2	Diferencie v príjmoch
Priemerné mesačné mzdy podľa odvetví sú vo feminizovaných odvetviach charakterizované nižšou mzdou na úrovni alebo pod úrovňou priemernej mzdy. Rovnaká mzda za rovnakú prácu a prácu rovnakej hodnoty je právne garantovaná. Aj pri jednotne platných tarifných a mzdových predpisoch priemerné mesačné mzdy žien zaostávali napr. v roku 1999 za priemernými mzdami mužov o 25 %, čo v absolútnom vyjadrení predstavovalo 3 016 Sk.
Rozdiely vyplývali predovšetkým z rozdielneho pracovného zaradenia, v ktorom vyšší počet žien pracuje v administratívnych funkciách a muži sú vo vedúcich a vyšších funkciách. Z ďalších príčin nižších príjmov žien to bola práca nadčas, v nočných smenách a nepretržitých prevádzkach, kde pracujú prevažne muži. Do určitej miery odlišnosti vyplývajú z nesprávne aplikovanej mzdovej praxe. Muži sú zaraďovaní do vyšších tried a dostávajú vyššie odmeny z dôvodu, že sú živiteľmi rodín.
2.5.3	Nezamestnanosť 
Nezamestnanosť na Slovensku postihla rovnako ženy, ako i mužov. Do určitej miery je to dôsledok tradične vysokej zamestnanosti žien. Koncom rokov 1996-1999 podiel počtu evidovaných nezamestnaných žien na celkovom počte evidovaných nezamestnaných sa pohyboval od 44,1 % (koncom roku 1999) do 52,5 % (koncom roku 1996), čo predstavuje pokles o –8,4 %-tuálnych bodov.
Od roku 1997 pretrvával medziročný nárast evidovaných nezamestnaných, pričom najvýraznejšie sa prejavil v roku 1999, kedy bol ovplyvnený hlavne nedostatkom pracovných príležitostí v dôsledku znižovania zamestnanosti, a to najmä v odvetví pôdohospodárstva, priemyselnej výroby a stavebníctva, teda v odvetviach, ktoré sú charakteristické vysokou zamestnanosťou mužov; nedostatkom finančných prostriedkov Národného úradu práce na aktívnu politiku trhu práce; pretrvávajúcou výraznou dlhodobou nezamestnanosťou a vysokou nezamestnanosťou mladistvých a absolventov škôl, ktorá sa prejavila hlavne ku koncu 1. polroka. Priemerný počet evidovaných nezamestnaných v roku 1999 dosiahol 485 202 osôb a priemerná miera evidovanej nezamestnanosti predstavovala 17,31 %, priemerná miera evidovanej nezamestnanosti u žien bola 16,6 % a u mužov 17,9 %.
Z hľadiska vekovej štruktúry najvýraznejší podiel na celkovom počte evidovaných nezamestnaných koncom roku 1999 tvorí skupina evidovaných nezamestnaných vo veku 20-24 rokov (18,5 %), pričom u žien (16,1 %) je tento podiel nižší ako u mužov (20,4 %).
Najmenšie príležitosti uplatniť sa na trhu práce majú evidovaní nezamestnaní so základným vzdelaním a vyučení. Podiel evidovaných nezamestnaných so základným vzdelaním na celkovom počte evidovaných nezamestnaných tvorí 28,4 % (u žien 30,1 %), Ženy, ktoré majú stredné odborné vzdelanie získané na odborných učilištiach majú väčšie možnosti uplatnenia na trhu práce ako rovnako vzdelaní muži, v dôsledku čoho podiel evidovaných nezamestnaných vyučených žien na celkovom počte evidovaných nezamestnaných koncom roku 1999 predstavoval 24,1 % (u mužov 40,7 %).
2.5.4	Sociálne zabezpeč2.5.5	enie
Systém sociálneho zabezpečenia sa v roku 1999 realizoval prostredníctvom nemocenského poistenia, dôchodkového zabezpečenia, štátnej sociálnej podpory a sociálnej starostlivosti (sociálnej pomoci).
V dôchodkovom zabezpečení sa zaviedol režim pravidelného zvyšovania dôchodkov. Nepriaznivá tendencia vo vývoji úrovne priemernej výšky starobného dôchodku k priemernej mzde v hospodárstve Slovenskej republiky však pretrváva.
Dôchodkový vek, ako jedna z podmienok nároku na starobný dôchodok, je u mužov dovŕšením 60. roku veku, u žien sa zohľadňuje počet vychovaných detí a je od 53 rokov do 57 rokov. Pripravuje sa legislatívna úprava zosúladenia dôchodkového veku žien a mužov. Verejná mienka nie je naklonená k predlžovaniu veku odchodu do dôchodku u žien.
Disproporcia v mzdách mužov a žien sa následne odráža vo výške poberaného dôchodku, ktorý je u žien nižší aj keď v zákonom taxatívne vymedzených situáciách existuje možnosť jeho čiastočnej kompenzácie vdovským dôchodkom. S procesom feminizácie staroby súvisia aj zmeny, ktoré bude potrebné vykonať v sociálnom zabezpečení, aby sa predišlo feminizácii chudoby.
3	Environmentálny manažment
3.1	Presadzovanie geograficky vyrovnaných sídelných štruktúr
V Slovenskej republike sa na celoštátnej úrovni periodicky pripravujú celoštátne dokumenty územného rozvoja. Vláda Slovenskej republike v roku 1994 schválila Koncepciu územného rozvoja Slovenska, ktorá bola aktualizovaná v roku 1997. V súlade s novelou zákona č. 50/1976 Zb. o územnom plánovaní a stavebnom poriadku z  roku 2000 je rozpracovaná Koncepcia územného rozvoja Slovenska 2001, ktorá bude po schválení vládou Slovenskej republiky celoštátnou územnoplánovacou dokumentáciou s posilnenou záväznosťou voči budúcim regionálnym samosprávam. Bude obsahovať smernice pre územnoplánovaciu politiku Slovenskej republiky v systematickej podobe, ktoré vyjadrujú hlavné súvislosti územnoplánovacej politiky a vývoja spoločnosti. 
V roku 1998 vláda Slovenskej republiky schválila územné plány jednotlivých regiónov pokrývajúcich celé územie Slovenskej republiky. Na miestnej úrovni samosprávy obstarávajú a schvaľujú územné plány obcí (miest) a ich častí. Novela zákona č. 50/1976 Zb. o územnom plánovaní a stavebnom poriadku uložila obciam s počtom viac ako 2000 obyvateľov schváliť územný plán obce do roku 2005.
Základným strednodobým programovým dokumentom pre regionálnu politiku do roku 2006 je Národný plán regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, ktorého súčasťou je aj Sektorový operačný program - bývanie. 
3.1.1	Osídlenie a územné a správne usporiadanie Slovenskej republiky
V roku 1996 na základe novoprijatých zákonov sa vytvorilo na území Slovenskej republiky 8 krajov a 79 okresov, z ktorých 5 je na administratívnom území mesta Bratislavy a 4 na administratívnom území mesta Košice.
Centrami krajov  (krajskými mestami) sa stali Bratislava, Trnava, Trenčín, Nitra, Žilina, Banská Bystrica, Prešov a Košice. Tieto mestá sú najväčšími mestami Slovenska a spĺňajú všetky predpoklady plnenia nielen administratívnych, ale aj ostatných obslužných funkcií krajského významu.
Centrami okresných úradov sa stali mestá, ktoré doteraz boli, alebo v nedávnej minulosti už boli (po roku 1945) sídelnými centrami okresov. Výnimku tvoria obce Žarnovica, Detva a Tvrdošín, ktoré sa stali okresným centrom prvýkrát.
Územné vymedzenie krajov sleduje dosiahnuť určitú rovnocennosť medzi krajmi navzájom, ako je uvedené v tabuľke č. 5.
3.1.2	Medzinárodné súvislosti rozvoja osídlenia 
Rozvoj sídelnej štruktúry Slovenska je potrebné podporovať tak, aby sa vytvárali podmienky bezkolízneho prepájania sa národných ekonomík jednotlivých štátov v súlade s tendenciami asociácie Slovenska do medzinárodných hospodárskych štruktúr. Vytváranie celoeurópskeho sídelného systému sa uskutočňuje prostredníctvom národných koncepcií územného rozvoja, ktoré sa vzájomne koordinujú prostredníctvom dohôd na vytváraní spoločných celoeurópskych dokumentov priestorového významu. Koordinačnú úlohu v tomto snažení zabezpečuje konferencia ministrov pre priestorový a územný rozvoj jednotlivých štátov.
Celoštátny dokument Koncepcia územného rozvoja Slovenska vychádza zo schválených princípov a odporúčaných postupov. Tieto boli aplikované na naše vnútroštátne podmienky, s cieľom vytvoriť priestorové predpoklady integrácie Slovenska do európskych priestorových a sídelných štruktúr. 
Z hľadiska celoeurópskych sídelných štruktúr je žiaduce vytvárať podmienky rozvoja pre všetky ťažiská osídlenia krajských miest tak, aby boli pri vzájomnej spolupráci aj medzinárodne konkurencieschopné. Z pohľadu polohových faktorov sú najvýznamnejšie:
•	bratislavsko-trnavsko-nitrianske ťažisko osídlenia,
•	košicko-prešovské ťažisko osídlenia,
•	žilinsko-martinské ťažisko osídlenia a banskobystricko-zvolenské ťažisko osídlenia, ktoré treba z pohľadu perspektívnej konkurencieschopnosti navzájom prepájať.
Osobitný význam v medzinárodných súvislostiach majú ťažiská osídlenia nižšieho významu, a to predovšetkým
•	ťažiská osídlenia pozdĺž rieky Dunaj, kde v súlade s celoeurópskymi úvahami je priestor pozdĺž rieky Dunaj chápaný ako jeden z najdôležitejších a perspektívnych hospodársko-sídelných štruktúr.
Pre zapojenie sa týchto priestorov do sídelných štruktúr celoeurópskeho významu, je žiadúce podporovať ich rozvoj adekvátnymi hospodárskymi a obslužnými aktivitami a rozvojom technickej a komunikačnej infraštruktúry smerom k ich napojeniu na nadradené celoeurópske systémy.
V medzinárodných súvislostiach stredoeurópskeho významu sú najdôležitejšie medzihraničné sídelné štruktúry so susednými štátmi, čo znamená rozvíjať priestorovú - sídelnú - spolupráci na úrovni ťažísk osídlenia, ktoré majú prihraničnú polohu a to:
•	ťažiská osídlenia pozdĺž považskej sídelnej rozvojovej osi, ktorá spája viedenskú a sliezsku aglomeráciu - obe európskeho významu a cez ktorú sa prepájajú tieto ťažiská s moravskými ťažiskami osídlenia v Českej republike,
•	ťažiská osídlenia pozdĺž slovensko-maďarskej a slovensko-poľskej hranice, alebo slovensko-rakúskej [Bratislava - Petržalka - Hainburg - (Wien)] a slovensko-ukrajinskej (Užhorod).
Pre vytvorenie medzihraničnej sídelnej spolupráce je žiadúce zosúlaďovať celoštátne koncepcie územného rozvoja medzi štátmi, ako aj zosúlaďovať v týchto priestorochregionálne rozvojové koncepcie a územné plány regiónov a rozvojové koncepcie a územné plány jednotlivých miest a obcí medzi dotknutými regiónmi jednotlivých štátovnavzájom.
3.1.3	Koncepcia rozvoja sídelnej štruktúry Slovenska
Osídlenie Slovenska pozostávalo k 1.1.2000 z 2 883 obcí. V súlade s vývojom spoločnosti a najmä úrovni produkčných činností, sa historicky z jednotlivých obcí vyvinuli určité typy obcí. Niektoré z nich špecificky zabezpečovali vybrané činnosti aj pre ostatné obce. Popri vytvorení pracoviskových centier osídlenia sa vyvíjali aj obslužné centrá. 
Centrálne postavenie v osídlení majú obce, ktoré na návrh vlády vyhlásila Národná rada Slovenskej republiky za mestá, ako aj 9 obcí, ktoré majú viac ako 5 000 obyvateľov a nie sú vyhlásené za mestá.
Ako sídelné centrá, ktoré v predchádzajúcom období najviac rástli, boli mestá s viac ako 50 000 obyvateľov. Pri týchto sa najviac prejavovali polarizačné a aglomerizačné účinky. Na Slovensku je takýchto miest spolu 11.
Vývoj urbanizácie sa v poslednom desaťročí značne zmenil. Silne poklesli dovtedajšie tendencie jednoznačnej koncentrácie obyvateľstva do vybraných centier. Vývoj urbanizácie sa prejavuje viac formou koncentrovanej dekoncentrácie a možno hovoriť aj o určitých suburbanizačných tendenciách.
Koncentrovaná dekoncentrácia a suburbanizácia sa prejavujú aj napriek výrazným zmenám v zabezpečovaní hromadnej dopravy medzi centrami a ich zázemím.
Zmeny v urbanizácii odzrkadľujú spoločenské a ekonomické podmienky. V súčasnosti jediným nástrojom riešenia resp. ovplyvňovania vzťahov medzi centrami a ich zázemím sú územné plány regiónov. Tie však nie sú dostatočne premietmuté do plánovacích nástrojov na miestnej úrovni pre neexistenciu územných plánov väčšiny obcí. 
Sídelnou štruktúrou sa chápu sidelné zoskupenia okolo jednotlivých centier, ktoré nazývame ťažiskami osídlenia a rozvojové osi. Základná koncepcia makrosídelného systému Slovenska spočíva v podpore rozvoja ťažísk osídlenia okolo krajských miest, ktoré tvoria ťažiská celoštátneho až medzinárodného významu. Súčasne s tým podporovať:
•	ťažiská osídlenia nadregionálneho až celoštátneho významu, čím sa vytvorí rovnomerná celoštátna sieť sídelných štruktúr, zabezpečujúca všetky vyššie a špecifické obslužné aktivity pre obyvateľov celého územia Slovenska,
•	rýchle komunikačné prepojenia medzi všetkými centrami ťažísk osídlenia celoštátneho významu navzájom, čím treba sledovať súvisiaci sídelný rozvoj, zabezpečujúci dostupnosť vyššej vybavenosti a infraštruktúry pre všetkých obyvateľov,
•	regionálne centrá a ťažiská osídlenia v rámci jednotlivých krajov tak, aby sa zabezpečila rovnocennosť života a rozvoj ekonomických aktivít pre najširšie obyvateľstvo.
•	funkčne diferencované centrá osídlenia na základe ich špecifického lokálneho a polohového potenciálu, za súčasného dodržania princípov sociálnej spravodlivosti.
3.1.3.1	Ťažiská osídlenia
Ťažiská osídlenia sú sídelnými štruktúrami, ktoré sústreďujú obyvateľstvo a aktivity ich hospodárskeho a kultúrneho života. Sú to priestorovo - plošné sídelné systémy, ktoré sa tvoria okolo jednotlivých centier osídlenia v závislosti od intenzity vzájomných sídelných väzieb (vzťahov) medzi rôznymi centrami osídlenia a sídlami priľahlými k týmto centrám na princípoch decentralizovanej koncentrácie. Sú tvorené sieťou vzájomných vzťahov jednotlivých miest a obcí rôznej veľkosti (vrátane priľahlých vidieckych obcí) vytvárajúc tak aglomerované sústavy s cieľom využívať a spolupodielať sa na aglomeračných výhodách.

Ťažiská osídlenia vo vzťahu k administratívnemu usporiadaniu územia Slovenska sa odporúčajú členiť na:
1.	ťažiská osídlenia celoštátneho až medzinárodného významu,
2.	ťažiská osídlenia nadregionálneho až celoštátneho významu,
3.	ťažiská osídlenia regionálneho významu,
4.	ťažiská osídlenia miestneho významu.
Ťažiskami osídlenia celoštátneho až medzinárodného významu sú ťažiská osídlenia tvorené okolo krajských centier a ich pridružených centier. Sú to ťažiská osídlenia, ktoré v dôsledku svojich centier  majú v rôznych funkciách zväčša až medzinárodný význam, resp. tento medzinárodný význam môžu a mali by v budúcnosti plniť.
Ťažiská osídlenia najvyššieho celoštátneho až medzinárodného významu plnia funkciu sídelných priestorových ťažísk, v ktorých sú sústredené aktivity s celoštátnou pôsobnosťou. Vyznačujú sa vysokou hustotou obyvateľstva a ostatných aktivít s intenzívnymi vzájomnými sídelnými väzbami medzi jednotlivými centrami a ostatnými priľahlými obcami. Predovšetkým tieto priestory by mali plniť územne integrované celky so schopnosťou medzištátnej súťaže pri rozvoji hospodárskych, kultúrnych a sociálnych aktivít.
V ďalšom výhľade je potrebné podporovať rozvoj ťažísk osídlenia tak, aby sa rozvíjali ich väzby v prospech vzájomne vnútorne i navonok vyváženého sídelného systému a tvorili základnú sídelnú kostru s predpokladom medzinárodnej konkurencieschopnosti voči podobným sídelným systémom v priľahlých susedných štátoch. Postupne by sa mali prepojiť s ďalšími centrami a obcami s cieľom vyváženého základného systému ťažísk osídlenia najvyššieho celoštátneho významu. Ťažiská osídlenia najvyššieho celoštátneho až medzinárodného významu, ktorých sídelné väzby budú čím ďalej tým viac presahovať hranice republiky, a budú sa tak bezprostredne zapájať do sídelných vzťahov medzinárodného významu, sú tvorené okolo centier krajských miest. 
Ťažiská osídlenia nadregionálneho až celoštátneho významu sú tvorené okolo centier nadregionálneho až celoštátneho významu. V zásade ide o ťažiská osídlenia krajského významu s niektorými funkciami nadkrajského a celoštátneho významu a v niektorých špecifických funkciách až významu medzinárodného. Vyznačujú sa intenzívnymi sídelnými väzbami medzi jednotlivými centrami osídlenia a priľahlými obcami v ich zázemí.
V ďalšom výhľade je tieto potrebné rozvíjať tak, aby dotvárali ťažiská osídlenia najvyššieho celoštátneho až medzinárodného významu a vytvorili sa ako priestorové celky poskytujúce všetky vyššie služby. Takýmito ťažiskami osídlenia nadregionálneho až celoštátneho významu sú: priestory veľkých okresných miest
Ťažiskami osídlenia regionálneho významu sú územia tvorené okolo centier, ktoré majú krajský význam a polarizujú okolo seba niektoré ďalšie menšia centrá, prípadne ďalšie sídla v ich zázemí. Sú sídelnými priestorovými ťažiskami, ktoré sústreďujú aktivity miestneho až regionálneho charakteru. Vyznačujú sa intenzívnymi väzbami iba na niekoľké obce regionálneho významu a ich ostatné priľahlé obce.
V zásade neprekračujú krajský význam, aj keď v dôsledku administratívneho usporiadania prekračujú hranice krajov, resp. ležia na ich okraji. Ide o ťažiská osídlenia prevažne okresných miest.
Ťažiskami osídlenia miestneho významu sú územia tvorené územiami okolo centier ktoré majú nižší ako celokrajský význam, pritom však vytvárajú v rámci kraja určité póly miestneho významu. Ide o nasledovné ťažiská osídlenia tvorené okolo nasledovných miest podľa krajov.
3.1.3.2	Rozvojové osi
Rozvojové osi sú členené na dve významové osi - sídelné rozvojové osi a komunikačno-sídelné (prepájacie) rozvojové osi.
Sídelné rozvojové osi sú osi, ktoré sú tvorené hustou sieťou sídiel v zásade pozdĺž komunikačných prepojení celoštátneho, nadregionálneho, resp. regionálneho významu a prepojení ostatných infraštruktúr a vytvárajú určitý urbanizovaný pás. Komunikačno sídelné (prepájacie) rozvojové osi sú tvorené predovšetkým komunikačnými systémami celoštátneho, nadregionálneho, resp. regionálneho významu na ktorých sa nachádzajú aj jednotlivé sídla, ktoré v dôsledku polohy na týchto významných prepojeniach získavajú špecifické a výhodné postavenie oproti ostatným sídlam v sídelnom systéme mimo rozvojových osí a mimo aglomerovaných sústav ťažísk osídlenia.
3.1.3.3	Vidiecke osídlenie
V období 90-tych rokov ide o prebiehajúci proces transformácie, ktorý veľmi výrazne zasiahol aj vidiecky priestor. Ide o ekonomické, majetkové a s tým spojené zmeny organizácie a fungovanie poľnohospodárstva. Tieto zmeny ešte stále nie sú ukončené a charakter vidieka je v procese premien, ktorých priestorové dôsledky sa dajú odhadnúť len analogicky a aproximatívne k vývoju vo vyspelých krajinách Európy.
Zdôrazňuje sa potreba zachovania identity vidieckeho osídlenia a krajiny v širšom komplexnom zábere. Realizácii bránia viaceré skutočnosti - neujasnená koncepcia rozvoja vidieckeho osídlenia v jeho zapojení sa do celkového sociálno-ekonomického rozvoja sídelnej siete, zatiaľ ešte stále neúplná legislatíva, postavenie obecných samospráv (najmä na regionálnej úrovni), ekonomická insolventnosť obcí, nedostatočné spracovávanie územnoplánovacej dokumentácie, tlak mestských obyvateľov o bývanie na vidieku.
Z celkovej rozlohy Slovenska (49 035 km^2) mestá zaberajú 7 776 km^2, čo je 15,9 %. Priemerná hustota obyvateľstva je 109,6 obyv./km^2. V mestách je priemerná hustota 400,6 obyv./km^2 a na vidieku 55,2 obyv./km^2.
Príspevkom pre rozvoj osídlenia a bývania v Slovenskej republike, predovšetkým vo vidieckom priestore sú rezortné zámery a strategické ciele rozvoja (Koncepcia rozvoja vidieka Slovenskej republiky, Ministerstvo pôdohospodástva Slovenskej republiky Bratislava, 1998 a Plán rozvoja poľnohospodárstva a vidieka, Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky Bratislava, 2000).
Na rozvoj osídlenia a bývania sú zamerané priority – Trvalo udržateľný rozvoj vidieka, Rozvoj ľudských aktivít a Diverzifikačné činnosti vo vidieckom priestore. Cieľom je zachovanie osídlenia vo vidieckych oblastiach prostredníctvom diverzifikácie poľnohospodárstva, lesníctva a vidieckej ekonomiky. 
Vývoj počtu obyvateľov v mestách a na vidieku v roku 1991-1998 je v tabuľke č. 6.
3.2	Manažment dodávky a nárokov na vodu efektívnym spôsobom
Slovenská republika má dostatok vodných zdrojov na pokrytie zásobovania obyvateľstva pitnou vodou. Podiel obyvateľov zásobovaných z verejných vodovodov má trvalo vzostupný trend aj po roku 1996, i keď ešte nedosiahol 85 %-nú hranicu. Tá by sa mala dosiahnuť do roku 2005. 
Rozvoj kanalizácie má tiež trvalo vzostupný trend, i keď nebola prekročená hranica 55 %-ného napojenia obyvateľstva.
Výrazným dokumentom po roku 1996 sa stal Návrh Koncepcie transformácie štátnych podnikov vodární a kanalizácií, ktorého cieľom je zabezpečiť prevod majetku štátu v správe štátnych podnikov vodární a kanalizácií na obce a umožniť tak obciam uplatniť kompetencie pri riešení problémov zásobovania vodou, odkanalizovania a čistenia odpadových vôd.
Zatiaľ platným základným právnym predpisom pre vodohospodársku činnosť je zákon č. 138/1973 Zb – Zákon o vodách (vodný zákon) a jeho vykonávacie predpisy. V súčasnosti je pripravený návrh nového vodného zákona s predpokladanou účinnosťou od roku 2002.
Jedným z vážnych nedostatkov v rozvoji vodného hospodárstva sú nevyriešené principiálne ekonomické otázky dotýkajúce sa spoplatnenia verejnoprospešných činností, cien povrchovej vody, pitnej a odkanalizovanej vody a tiež spoplatňovanie hydrologického potenciálu vody na výrobu elektrickej energie. Prioritou pri zabezpečovaní finančných prostriedkov a ich efektívnom využívaní bude dostavba rozostavaných stavieb na úseku vodovodov, kanalizácií a čistiarní odpadových vôd v predpokladanom rozsahu 5,3 mld. Sk. Nevyhnutnosťou je odstránenie povodňových škôd z rokov 1996-2000.
3.3	Redukcia sídelného zneč3.4	istenia
3.4.1	Ovzdušie
1 . Emisie
Emisie tuhých látok oxidu siričitého, oxidu dusíka a emisie kysličníka uhoľnatého sa od roku 1987 postupne znižujú, čo spôsobuje pokles výroby a spotreby energie. Ide o zmenu palivovej základne v prospech ušľachtilých palív, ako aj zvýšené používanie odlučovacej techniky a zvyšovanie jej účinnosti.
Vývoj emisií základných znečisťujúcich látok na území Slovenskej republiky v t/rok je uvedený v tabuľke č. 7. V tabuľke č. 8 sú uvedené emisie základných znečisťujúcich látok v t/rok/km^2.
2.  Imisie
V rokoch 1996-1999 sa na Slovensku monitorovalo znečistenie ovzdušia v 30-tich lokalitách.
Lokálne znečistenie ovzdušia
•	Oxid siričitý
Znečistenie ovzdušia oxidom siričitým má klesajúcu tendenciu celoplošného charakteru. Na celom Slovensku sa nevyskytol ani jeden prípad prekročenia imisného limitu.
•	Oxidy dusíka
Krátkodobý imisný limit IH_k a imisný limit IH_d priemernej dennej koncentrácie neboli počas roka výraznejšie prekročené ani na jednom stanovišti. Z 27 vyhodnotených lokalít podľa indexovej klasifikácie znečistenia ovzdušia 5 patrí medzi oblasti s veľkým znečistením a 11 so stredným znečistením. 
•	Polietavý prach
Znečistenie ovzdušia polietavým prachom nad úroveň imisného limitu IH_r nebol výraznejšie prekročený ani na jednej lokalite.
Regionálne znečistenie ovzdušia
V roku 1999 bolo na území Slovenskej republiky v činnosti 7 staníc na monitorovanie regionálneho znečistenia ovzdušia, charakterizovaného ako znečistenie krajiny vidieckeho typu. 
Regionálne koncentrácie oxidu siričitého, síranov a oxidov dusíka sa oproti predchádzajúcim rokom nezvyšovali. Kritická úroveň koncentrácie oxidov dusíka (9 mg N.m^-3 pre všetky ekosystémy) nebola v roku 1999 prekročená ani na jednej regionálnej stanici.

Legislatívne opatrenia
Od roku 1996 sa prijalo viacero zákonov, vykonávacích vyhlášok a nariadení vlády Slovenskej republiky, ktoré upravujú problematiku v znečistení ovzdušia v Slovenskej republike. Najdôležitejší je zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 393/1998 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon o ochrane ovzdušia pred znečisťujúcimi látkami (zákon o ovzduší).
3.4.2	Odpadové hospodárstvo
Obdobie rokov 1997-2000 je II. etapou realizácie Programu odpadového hospodárstva Slovenskej republiky, ktorý schválila vláda Slovenskej republiky v roku 1993. Minimalizácia vzniku odpadov, využívania odpadov a ekologického nakladania s odpadmi bola prijatá aj ako jedna z piatich priorít Štátnej environmentálnej politiky Slovenskej republiky, pre ktorú spomenutým programom sa stanovili ciele, ktorými sa sledovalo najmä budovanie technickej infraštruktúry odpadového hospodárstva.
Od roku 1996 sa na území Slovenskej republiky celoplošne využíva regionálny informačný systém o odpadoch. Jeho prevádzkovateľom je Slovenská agentúra životného prostredia, Centrum odpadového hospodárstva a environmentálneho manažérstva, ktoré je technicko-informačným zázemím Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky na úseku odpadového hospodárstva a plní tiež funkciu ohniskového bodu Bazilejského dohovoru.
Pre komunálnu oblasť v rámci II. etapy Programu odpadového hospodárstva Slovenskej republiky sa prijali opatrenia zamerané na rozšírenie zberu a využívania druhotných surovín cez separovaný zber, čím sa zníži množstvo komunálnych odpadov určených na zneškodnenie o 20 % oproti roku 1992. 
Podstatne sa zlepšila situácia so skládkovaním odpadov a na skládkach, ktoré vyhovujú legislatívnym požiadavkám, sa zneškodňuje viac ako 50 % všetkého komunálneho odpadu. K 31.7.2000 sa uzavreli skládky, prevádzkované za osobitných podmienok. Odpady v Slovenskej republike sú legálne ukladané len na vyhovujúcich skládkach.
Pre komunálnu sféru má veľký význam aj budovanie siete regionálnych spaľovní pre zneškodňovanie odpadov zo zdravotníckych zariadení. Cieľ zrekonštruovať dve veľkokapacitné spaľovne komunálneho odpadu v Bratislave a Košiciach sa zrealizuje až po roku 2000.
Rozšírenie a udržanie už zavedeného separovaného zberu odpadov sťažuje nevyhovujúce ekonomické prostredie, ktoré neumožňuje tento realizovať za podmienok ekonomicky únosných pre občana.
K zvyšovaniu účinnosti separovaného zberu prispieva okrem dobrej organizácie aj dobrá informovanosť občana. Obdobie rokov II. etapy Programu odpadového hospodárstva Slovenskej republiky je charakterizované prácami na novelizácii zákona o odpadoch a všetkých vykonávacích predpisoch k tomuto zákonu, ktorou sa sleduje ich harmonizácia s legislatívou krajín Európskej únie. Predpokladaný termín nadobudnutia účinnosti nového zákona o odpadoch je prvý polrok roku 2001. Okrem právnej regulácie sa pre potreby ekologicky prijateľného nakladania s odpadmi pracuje aj na preberaní technických noriem medzinárodnej normalizačnej organizácie do Sústavy technických noriem.
Aj po roku 2000 bude naďalej potrebné pokračovať v sanácii starých neriadených skládok, skládok uzatvorených k 31.7.2000 a iných environmentálnych záťaží súvisiacich s odpadmi.
3.5	Predchádzanie pohromám
Dnešný systém zabezpečovania ochrany pred povodňami sa prijal po katastrofálnej povodni na Dunaji v roku 1965. Právne normy v Slovenskej republike doplňuje Usmernenie výkonu ochrany pred povodňami (Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky a Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky), s ohľadom na zmeny v kompetenciách rezortov po roku 1990 a nové územné a správne usporiadanie Slovenska po roku 1996.
Rozsah územia chráneného pred povodňami na Q_10 z plochy Slovenskej republiky je 5 764 km^2, čo predstavuje 11,8 %.
Najväčšia povodeň rozsahom zasiahnutého a zaplaveného územia bola v roku 1997, kedy povodňové škody boli vyčíslené na 2 481,8 mil. Sk, z toho náklady na záchranné a zabezpečovacie práce tvorili 149,50 mil. Sk.
K priebehu a následkom povodní v júli 1998 v Prešovskom a Košickom kraji schválila vláda Slovenskej republiky zásady na určovanie a verifikáciu škôd.
Zo skúseností z povodní na Slovensku vyplýva, že problematiku protipovodňovej ochrany treba riešiť preventívne a systematicky. Mnohé otázky vyžadujú riešenie už v územnom plánovaní. Vodohospodársky pohľad by mal byť jedným zo základných územno-technických podkladov pri hodnotení využitia územia v rámci regiónov alebo veľkých územných celkov.
3.6	Propagácia efektívneho a environmentálne vhodného dopravného systému
V ostatnom období možno na Slovensku v oblasti dopravného urbanizmu a dopravy konštatovať niekoľko principiálnych zmien pôsobenia dopravnej sústavy na urbanizované a prírodné prostredie. V skratke možno procesy nazvať ako transformácia dopravy a integrácia dopravy.
Uplatnenie princípov liberálneho trhu prostredníctvom dopravnej logistiky ovplyvňuje i lokalizáciu hospodárskych a distribučných centier. V územnom priemete to znamená návrat k historicky potvrdenej dopravnej a sídelnej regionalizácie Slovenska. Liberalizácia trhu i vonkajšia hospodárska a obchodná orientácia Slovenska na krajiny Európskej únie sa premietli do výraznej zmeny vnútornej i vonkajšej prepravnej orientácie. Transformácia ekonomiky a uplatňovanie environmentálnych princípov v procese predinvestičnej prípravy rozvoja dopravnej infraštruktúry majú za následok opustenie niektorých prioritných dopravných línii koncipovaných v období direktívne riadeného hospodárstva.
Postup začleňovania Slovenska do európskych hospodárskych a spoločensko-politických štruktúr sa v dopravnej oblasti prejavuje dopravnými trendami vysledovanými z doterajšieho procesu rozširovania Európskej únie. Dva najdôležitejšie trendy vo vzťahu k životnému prostrediu sú presadzovanie sa nákladnej automobilovej dopravy na úkor iných druhov dopráv a postupné predlžovanie prepravnej vzdialenosti v nákladnej doprave. Uvedené vývojové trajektórie znásobujú podiel nákladnej automobilovej dopravy, čo môže mať - v európskom i slovenskom merítku - negatívny dopad na urbanizované i prírodné prostredie. 
Efektívnosť dopravnej sústavy Slovenskej republiky spočíva v uplatnení princípov dopravnej logistiky, v optimálnej lokalizácii dopravu generujúcej vybavenosti do dopravno-gravitačných centier, v akceptácii environmentálnych limitov územia a v zohľadnení socialnych daností regiónov. Priemet procesu dopravnej regionalizácie rozhodujúcim spôsobom ovplyvňuje funkčnosť trvalo udržateľného dopravného systému a na druhej strane vytvára podmienky pre rovnovážny polycentrický rozvoj územia a zvyšovanie kvality života obyvateľstva.
Územie Slovenska sa člení na štyri dopravno-gravitačné územia - Bratislava a juhozápad, severozápad, stred, východ - spádované do svojich prirodzených centier. Akceptácia princípov dopravnej gravitácie má rozhodujúci význam pri umiestňovaní regionálnej a nadregionálnej vybavenosti, s odrazom na náročnosť dopravnej obsluhy územia. Centrálne polohy miest Bratislava a Nitra, Žilina a Martin, Zvolen a Banská Bystrica, Košice a Prešov - v rámci dopravno-gravitačných území - spĺňajú podmienky optimálnej dopravnej lokalizácie vybavenosti regiónov i rovnomernosti pokrytia celého územia Slovenska.
V regionálnych súvislostiach vystupuje do popredia i problém území s poddimenzovanou dopravnou infraštruktúrou. Ide predovšetkým o územia pozdĺž hraníc s Poľskom a Maďarskom, v ktorých deliaci efekt a hraničný režim nedovoľovali plnohodnotné využitie územia. Súčasný stav dopravy v týchto územiach nedáva predpoklady k dosiahnutiu požadovanej kvality života miestneho obyvateľstva. Závažnosť situácie zvýrazňuje v severnom pohraničí Slovenska i fakt, že sa tu nachádza väčšina slovenských regiónov s prirodzeným demografickým prírastkom. Princípy polycentričnosti rozvoja územia preto kladú jasne formulované požiadavky na kvalitatívnu obnovu regionálnej dopravnej infraštruktúry.
Funkčnosť dopravných systémov miest je výstižne charakterizovateľná pomocou rôznych kvalitatívnych údajov. Najvyššiu výpovednú hodnotu majú údaje zamerané na užívateľov dopravných systémov mesta, teda na cestujúcich. Priemerný čas na jednu cestu do práce vykazuje v Bratislave nepriaznivý vývoj. Trend deľby prepravnej práce v Bratislave je charakteristický pre všetky transformujúce sa krajiny strednej a východnej Európy. Jeho dominantným znakom je nepriaznivý odklon od mestskej hromadnej dopravy smerom k individuálnej automobilovej doprave a všeobecný nárast cestnej prepravy v dopravnom sektore.
Všeobecným problémom systémov mestskej hromadnej dopravy v slovenských mestách je prestarnutý stav technickej základne, zvlášť hromadných dopravných prostriedkov. Inštitucionálnym a komerčným nedostatkom je nezosúladenie dopravných politík dopravcov na území veľkých miest.
Súčasný stav objemových a kvalitatívnych parametrov dopravných systémov veľkých slovenských miest a predpokladaný sociálno-ekonomický rozvoj Slovenska predurčujú prioritné zameranie aktivít a opatrení do budúcnosti. Ako kľúčové sa javia akcie zamerané na ovplyvnenie faktorov podmieňujúcich vznik nárokov na prepravu. Ide o vzájomne prepojený komplexný postup, pozostávajúci z urbanistických, dopravných a environmentálnych aspektov, ktorého cieľom je zachovanie primeranej úrovne kvality života. V mestskom prostredí je rozhodujúcim faktorom zastavenie nepriaznivého trendu deľby prepravnej práce v neprospech hromadnej prepravy osôb 
3.7	Podpora mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environ-mentálnych plánov  a miestnych iniciatív Agendy 21
Na dosiahnutie miestnych iniciatív Agendy 21 a miestnych environmentálnych plánov v podmienkach Slovenskej republiky je potrebné riešiť ich kľúčové princípy, a to:
•	riadenie a zlepšovanie činnosti miestnych úradov,
•	Integráciu cieľov trvalo udržateľného rozvoja do aktivít a politík miestnych samospráv,
•	zvyšovanie environmentálneho povedomia a vzdelávania,
•	konzultácie a zahrňovanie celej verejnosti,
•	partnerstvo,
•	meranie, monitorovanie a správy o pokroku.

Implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21 podporujú indikátory trvalo udržateľného rozvoja, ktoré sa diferencujú do 8 skupín. Sú to indikátory inštitucionálne, politické a legislatívne, programové, projektové, tvorby kapacít, komunikácie, resp. vzájomných funkčných väzieb, ekonomické (spoločenské), environmentálne.
Koncepcie a praktické politiky v súvislosti s miestnymi environmentálnymi plánmi a miestnou Agendou 21 by mali reflektovať nasledovné aspekty:
•	identifikovať potenciál, kapacity a limity teritoriálnych celkov, pre ktoré sa definuje ďalší rozvoj,
•	podporovať kompaktné komunálne politiky, integrujúce sociálne, hospodárske a environ-mentálne atribúty do spoločnej rozvojovej koncepcie,
•	optimalizovať potenciál hustoty obyvateľstva pre dané urbanistické oblasti,
•	udržiavať rovnováhu medzi distribúciou pracovných síl a pracovných možností,
•	podnecovať rozvoj alternatívnych (environmentálne vhodných) spôsobov dopravy,
•	výrazne podnecovať rozvoj informačných a komunikačných technológií,
•	podporovať zmysel pre komunitu a spoločenské interakcie, resp. účasť verejnosti v rozhodovacích procesoch,
•	vytvárať podporné mechanizmy na ochranu a zachovanie krajinnej a ekologickej diverzity,
•	zahrnúť princípy “preventívnych opatrení“ a “čistého environmentálneho zisku“ do prípravy plánov, koncepcií, programov a projektov vo verejnom a súkromnom sektore,
•	uznávať heterogenitu životných štýlov, kultúrnych a náboženských tradícií,
•	uchovávať maximálne množstvo rozvojových potencionalít do budúcnosti,
•	rozvíjať rovnovážnu hierarchiu sídelných útvarov a obmedzovať nekontrolovanú urbanistickú expanziu,
•	ochraňovať kultúrne a historické dedičstvo v sídlach,
•	ochraňovať prírodné dedičstvo.
4	Hospodársky rozvoj
4.1	Vývoj hospodárstva a tendencie jeho rozvoja
Rozvoj osídľovania a bývania v Slovenskej republike je tiež ovplyvňovaný malým a stredným podnikaním. Rozvoj malého a stredného podnikania je podporovaný prostredníctvom programov schválených vládou Slovenskej republiky. Cieľom programov je podpora novovzniknutých podnikateľských subjektov a rozvoj už etablovaných podnikov v transformačnom období. Vývoj a stav malého a stredného podnikania v Slovenskej republike v roku 1999 je uvedený v prílohe.
Stav podnikateľského prostredia a podmienky podnikania, či už ekonomické, legislatívne alebo administratívne sa výrazne prejavujú v kvalitatívnych parametroch podnikateľských subjektov. Podpora malého a stredného podnikania je jednou z možností znižovania nezamestnanosti. Právne prostredie v Slovenskej republike v oblasti malého a stredného podnikania upravuje:
•	Zákon č. 231/1999 Z.z. o štátnej pomoci
•	Obchodný zákonník č. 531/1991 Zb. v znení neskorších dodatkov a noviel
•	Zákon o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) č. 455/1991 Zb.
Posilnenie výrobných podnikov, vrátane malých podnikov a mikro-podnikov, sa realizuje prostredníctvom podporných programov pre rozvoj malého a stredného podnikania. Podľa zámeru ich možno rozdeliť na oblasti, ktoré umožnia:
•	zvyšovanie právneho a ekonomického povedomia podnikateľských subjektov, ktoré realizuje Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky v spolupráci s Národnou agentúrou pre rozvoj malého a stredného podnikania,
•	využívanie nových technológií, ktoré realizujú ekonomické rezorty prostredníctvom Národnej agentúry pre rozvoj malého a stredného podnikania a Slovenskej záručnej a rozvojovej banky, š.p.ú.,
•	získanie úverových zdrojov, ktoré realizujú ekonomické rezorty prostredníctvom Slovenskej záručnej a rozvojovej banky, š.p.ú. a Národnej agentúry pre rozvoj malého a stredného podnikania.
4.2	Posilnenie podnikov, vrátane malých
Národná agentúra pre rozvoj malého a stredného podnikania vznikla spoločnou iniciatívou Európskej únie PHARE a vlády Slovenskej republiky. Hlavným cieľom agentúry je iniciovať rozvoj a rast existujúcich a novozakladaných malých a stredných podnikov na Slovensku. Agentúra zabezpečuje koordináciu všetkých aktivít na podporu malého a stredného podnikania v Slovenskej republike, vrátane finančných, na medzinárodnej, národnej a lokálnej úrovni.
Národná agentúra pre rozvoj malého a stredného podnikania ponúka niekoľko finančných programov pre podnikateľskú sféru za výhodných podmienok. Hlavným cieľom týchto finančných programov je umožniť prístup malým a stredným podnikateľom ku kapitálovým zdrojom. Sú to nasledovné programy:
•	Podporný úverový program
•	Mikropôžičkový program
•	Fond štartovacieho kapitálu – Seed Capital Company, s.r.o.
Na vytvorení fondu Podporného úverového programu sa v roku 1994 podieľali rovnakým dielom štátny rozpočet, program PHARE a vybrané komerčné banky. Podporný úverový program má revolvingový charakter. Úver sa poskytuje do maximálnej výšky 5 mil. Sk a doba splatnosti je najviac do 5 rokov.
Cieľom Mikropôžičkového programu je pomoc malým začínajúcim podnikateľom, ktorí zamestnávajú maximálne 10 pracovníkov, získať potrebný mikroúver na preklenutie dočasných problémov pri nedostatku zdrojov. Maximálna výška pôžičky je 500 000,- Sk, minimálna 50 000,- Sk. Doba splatnosti je do 3 rokov.
Fond štartovacieho kapitálu – Seed Capital Company, s.r.o., ktorý je určený na financovanie kapitálu potrebného na začatie a rozvoj podnikania. Fond spravuje Seed Capital Company, s.r.o., ktorú zriadila na tento účel Národná agentúra pre rozvoj malého a stredného podnikania. Finančná podpora sa uskutočňuje zo zdrojov fondu PHARE v rozpätí 5 rokov. Spoločnosť začala svoju činnosť v roku 1995. Seed Capital Company, s.r.o. investuje do jednotlivých spoločností od 200 tis. Sk do 5 mil. Sk, maximálne 10 mil. Sk. Investuje do vybraných malých stredných podnikov, v ktorých slovenská účasť v podniku je minimálne 51 %, vznikli po 1.1.1990 a majú menej ako 200 zamestnancov.
Slovenská záručná a rozvojová banka, š.p.ú. ako špecializovaná banková inštitúcia formou programov a záruk za úvery podporuje financovanie malého a stredného podnikania. Cieľom banky je zabezpečiť koordináciu aktivít na podporu vzniku, rozvoja a stabilizáciu malého a stredného podnikania v Slovenskej republike.
Záručné programy na podporu malého a stredného podnikania sa realizujú prostredníctvom Slovenskej záručnej a rozvojovej banky, š.p.ú v kooperácii s Ministerstvom hospodárstva Slovenskej republiky, Ministerstvom pôdohospodárstva Slovenskej republiky, Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky. Záruka sa poskytuje maximálne do výšky 65 % oprávnených nákladov na obstaranie investičného majetku a do výšky 40 % oprávnených nákladov na obstaranie nehmotného investičného majetku.
Príspevkové programy sa realizujú poskytovaním nenávratných finančných príspevkov v rámci vládou vyhlasovaných rozvojových programov s cieľom znižovať úrokové zaťaženie podnikateľov v tých oblastiach, ktoré sú pre stabilitu ekonomiky najpotrebnejšie. Nenávratný finančný príspevok realizuje Slovenská záručná a rozvojová banka, š.p.ú. v kooperácii s Ministerstvom hospodárstva Slovenskej republiky, Ministerstvom dopravy, pôst a telekomunikácií Slovenskej republiky a Ministerstvom životného prostredia Slovenskej republiky.
Úverové programy pomáhajú získať podnikom potrebné finančné prostriedky pre rozvoj podnikateľských činností za výhodných podmienok. Úverové programy realizuje Slovenská záručná a rozvojová banka buď samostatne, alebo v spolupráci s domácimi, alebo zahraničnými komerčnými bankami.
Pri poskytovaní pomoci podnikateľskej verejnosti prostredníctvom záručných, príspevkových, úverových a ďalších programov sa prihliada aj na faktor zamestnanosti. Pri určení výšky štátnej pomoci sa zohľadňuje v rámci niektorých programov požiadavka zvýšenia počtu zamestnancov.
Cieľom realizovaných programov je posilnenie postavenia malého a stredného podnikania, podpora ich ďalšieho rozvoja, ako aj zvýšenie a udržanie ich podielu na zamestnanosti. Pri vyhodnocovaní programov (napríklad prostredníctvom polročných Správ o priebehu realizácie podporných finančných programov pre malé a stredné podnikanie) je jedným z hlavných kritérií pri určovaní úspešnosti programu aj sledovanie ich vplyvu na vývoj zamestnanosti.
Určenie výšky štátnej pomoci na základe kritéria zvýšenia zamestnanosti pôsobí v tomto prípade ako motivujúci faktor.
Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky realizuje Program štátnej pomoci na rozvoj okresov s vysokou mierou nezamestnanosti. Štátna pomoc sa poskytuje malým podnikateľom pri vzniku a rozvoji malých podnikov, zmene a rozširovaní podnikateľských aktivít malých podnikov, zvyšovaní objemu produkcie malých podnikov a zvyšovaní konkurencieschopnosti malých podnikov.
Exportno-importná banka Slovenskej republiky - EXIMBANKA - vznikla zo zákona Národnej rady Slovenskej republiky. Jej hlavným poslaním je financovanie vývozných a dovozných úverov, poisťovanie a zaisťovanie vývozných úverov, poskytovanie záruk, vymáhanie pohľadávok, eskontovanie a reeskontovanie zmeniek, vydávanie dlhopisov, ako i poradenská činnosť v rozsahu svojho predmetu činnosti. Od 1.1.2000 rozšírila objem financovania v špeciálnom programe navrhnutom pre malé a stredné podnikanie.
Hlavnou úlohou Slovenskej agentúry pre rozvoj investícií a obchodu, a.s. je podporovať vstup zahraničného kapitálu do ekonomiky Slovenskej republiky a vytvárať v zahraničí pozitívny obraz o Slovensku ako krajiny vhodnej na investovanie. Poskytuje komplexné poradenské a investorské služby.
Prehľad štátnych programov na podporu a rozvoj malého a stredného podnikania realizovaných v roku 2000 a pripravovaných programov je uvedený v prílohe.
4.3	Podnecovanie partnerstva medzi verejný - súkromný sektor a stimulácia príležitostí výrobnej zamestnanosti
Sieť centier pre podnikateľov v súčasnej dobe pozostáva z 12 Regionálnych poradenských a informačných centier a 5 Podnikateľských inovačných centier (pozri tabuľku v Prílohe č. 2) . Poslaním poradenských centier pre podnikateľov je podpora rozvoja malých a stredných podnikov v príslušných regiónoch Slovenska prostredníctvom poskytovania komplexného informačného, poradenského servisu.
Regionálne poradenské a informačné centrá sú neziskové inštitúcie, založené na základe partnerstva verejného a súkromného sektora ako nezávislé regionálne združenia právnických osôb. Finančne sú podporované slovenskými zahraničnými fondami na podporu malého a stredného podnikania. Centrá poskytujú komplexné poradenské, informačné a vzdelávacie služby:
b)	pre začínajúcich podnikateľov ako zakladateľov nových malých a stredných podnikov najmä z radov nezamestnaných, ktorí majú záujem realizovať svoj podnikateľský zámer,
c)	pre existujúce malé a stredné podniky, ktoré potrebujú riešiť svoje podnikateľské problémy, alebo majú záujem rozšíriť rozsah svojej podnikateľskej činnosti.
Napriek odlišnostiam medzi jednotlivými centrami vzhľadom na jedinečnosť regiónov, v ktorých pôsobia, je spektrum poskytovaných služieb zamerané na podnikateľské poradenstvo a vzdelávanie, obchodné výstavy a odborné riadenie projektov regionálneho rozvoja.
Výhodou poradenstva poskytovaného centrami je jeho informačná aktuálnosť daná prepojenosťou centier medzi sebou navzájom, ale tiež s Národnou agentúrou pre rozvoj malého a stredného podnikania, ktorej informačné zázemie centrá využívajú.
Podnikateľské inovačné centrá sú nezávislé právnické osoby – spoločnosti s ručením obmedzeným. Medzi základné služby, ktoré poskytujú, patrí spracovanie podnikateľských a marketingových plánov, projektov a žiadostí o úver, poradenstvo, vedenie účtovníctva, vyhľadávanie partnerov v regióne a v zahraničí.
5	Verejná správa
5.1	Decentralizácia a posilňovanie miestnych samospráv
Vláda Slovenskej republiky sa zaviazala modernizovať fungovanie demokratického štátu a vniesť do spoločnosti úsilie o spravodlivosť, slobodu, zodpovednosť a solidaritu. 
Tieto záväzky nie sú iba vnútornou záležitosťou štátu, ale ich splnenie je nevyhnutným predpokladom pre umožnenie vstupu Slovenskej republiky do Európskej únie a Severoatlantického paktu. Predpokladom pre ich splnenie je okrem iného i zásadná reforma správy vecí verejných.
Vláda Slovenskej republiky vzala na vedomie Stratégiu reformy verejnej správy a schválila nasledovné priority v tejto oblasti:
•	verejnú správu bude zabezpečovať štátna správa a územná samospráva (dve nezávislé, ale spolupracujúce zložky verejnej správy),
•	uskutoční sa výrazný presun kompetencií zo štátnej správy na územnú samosprávu,
•	zníži sa miera pôsobnosti štátnej správy v území (okrem úloh, ktoré sú výlučnou kompetenciou štátu),
•	zníženie výdavkov na verejnú správu.
Stratégia reformy verejnej správy je široko koncipovaný materiál a obsahuje:
1.	Koncepciu decentralizácie a modernizácie verejnej správy
2.	Návrh opatrení pre ďalšie riadenie procesu reformy.
Koncepcia decentralizácie a modernizácie verejnej správy pozostáva z:
•	Decentralizácie verejnej správy, ktorá má tri dimenzie:
a)	decentralizáciu kompetencií,
b)	decentralizáciu financií,
c)	decentralizáciu politickej moci.
Decentralizácia môže priniesť prospech občanovi iba vtedy, ak sa uskutoční vo všetkých troch dimenziách súčasne. Decentralizáciu bude sprevádzať odovzdanie potrebného majetku umožňujúceho zabezpečovať odovzdané kompetencie.
Decentralizácia v podmienkach Slovenskej republiky si vyžiada nielen zmenu veľkého počtu zákonov a k nim prislúchajúcich noriem, ale aj zmenu v Ústave Slovenskej republiky. Ako každá zásadná zmena i proces decentralizácie má svoje prínosy a riziká.
Koncepcia decentralizácie uvažuje v cieľovom stave s nasledujúcimi dimenziami decentralizácie:
•	široká škála kompetencií územnej samosprávy,
•	široká právomoc stanoviť vlastné zdroje, existencia finančného vyrovnávania vyplývajúca z dohôd medzi jednotlivými úrovňami,
•	volení predstavitelia územnej samosprávy, decentralizácia vyplácania miezd a priama zodpovednosť voličom.
Významné postavenie v rámci decentralizácie verejnej správy má návrh územného a správneho usporiadania, ktorý určuje 12 vyšších samosprávnych celkov s tým, že sídlo a vymedzenie územia budú určené osobitným zákonom po dosiahnutí politického konsenzu.
Nové územnosprávne členenie je dôležitou legislatívnou zmenou od Habitat II. Ako inštitucionálnu slabinu môžeme poukázať na fakt, že ide o druhú, veľmi významnú zmenu v priebehu štyroch rokov. 
•	Modernizácie verejnej správy má nasledujúce kritériá:
e)	jasná deľba právomocí, pôsobnosti a zodpovednosti inštitúcií verejnej správy vo vzťahu k občanovi,
f)	kvalitná legislatíva,
g)	dodržiavanie a schopnosť vynucovania práva,
h)	vysoká profesionalita a etika zamestnancov verejnej správy.
Jednotlivé oblasti širšie pochopenej transformácie verejnej správy sú vypracovávané osobitne ústrednými orgánmi štátnej správy, čiastočne s prispením projektu Európskej únie - PHARE a určité zásady boli predložené v rámci stratégie reformy verejnej správy. 
Okrem Koncepcie decentralizácie a modernizácie verejnej správy sa vypracovala a schválila Koncepcia vzdelávania vo verejnej správe.
Návrh opatrení pre ďalšie riadenie procesu reformy
Vláda Slovenskej republiky jasne deklarovala svoju vôľu eliminovať čo najskôr všetky prekážky brániace skorému vstupu do Európskej únie a obnoviť pôvodnú dynamiku ekonomického a spoločenského vývoja.
Prvým krokom ďalšej etapy reformy je okrem pokračovania verejnej diskusie, podrobné rozpracovanie všeobecne záväzných právnych predpisov a realizačných opatrení. Vláda Slovenskej republiky prijala rozhodnutie, že proces decentralizácie a odštátnenia činností je vecou nadrezortnou a prevzala tak na seba zodpovednosť za tento proces.
Zároveň prijala rozhodnutie, že jedným z výstupov návrhu koncepcie bude aj návrh ďalšieho inštitucionálneho zabezpečenia procesu decentralizácie a modernizácie verejnej správy. Týmto jasne deklarovala, že vzhľadom na rozsah problematiky bude potrebné prijať také opatrenia, ktoré umožnia realizáciu tohoto komplexného procesu.
5.2	Podpora úč5.3	asti a obč5.4	ianskeho zapojenia sa
V súčasnosti sa na Slovensku pripravuje a posudzuje ďalšia etapa reformy verejnej správy. Jej základné rámce vyplývajú z vládou schválenej stratégie a z koncepcie decentralizácie a modernizácie verejnej správy.
Vážnosť prípravy a realizácie vyššie uvedených krokov si vyžiadalo zrealizovať verejnú diskusiu, ktorá sa uskutočnila v dvoch etapách. Prvá etapa prebiehala v Bratislave, kde sa uskutočnilo 12 diskusných podujatí o všetkých oblastiach, v ktorých pripadá do úvahy proces decentralizácie. Druhá etapa verejnej diskusie sa uskutočnila v 16-tich regiónoch Slovenskej republiky so zástupcami miestnej samosprávy, miestnej štátnej správy, mimovládnych organizácií a občanov. Okrem zriadenia druhého stupňa samosprávy - samosprávy vyšších územných celkov - sa diskutujú otázky štátnej správy na úrovni centra, miestnej štátnej správy, organizácie špecializovanej štátnej správy (školstvo, životné prostredie), prenos kompetencií zo štátnej správy na samosprávu vyšších územných celkov a na obce, územné členenie Slovenska, postavenie Bratislavy a mesta Košice. Pritom je dôležitá nákladová stránka predpokladaných reformných krokov, jej racionálnosť a efektívnosť výstavby organizačných štruktúr verejnej správy a formovanie budúcich verejných financií.
Tým, že sa rieši dostupnosť, kvalita, ale aj celková hospodárnosť zabezpečovania služieb verejnej správy, veľmi citlivo a komplexne sa posudzujú jednotlivé kroky pripravujúcej sa reformy verejnej správy, pretože sa to bezprostredne dotýka každého občana Slovenskej republiky. Pritom sa študujú skúsenosti a poznatky z okolitých krajín, osobitne z krajín Európskej únie.
5.5	Zabezpeč5.6	enie transparentnej, zodpovednej a efektívnej verejnej správy miest, veľkomiest a metropolitných oblastí
Postavenie mesta Bratislavy a mesta Košice upravujú príslušné zákony. Ich novelizácia sa predpokladá v rámci reformy verejnej správy. Takisto sa predpokladá novelizovať zákon o obecnom zriadení v znení neskorších predpisov. Tieto normy riešia aj otázky zapojenia občanov do hlavných plánovacích oblastí. Výsledkom takýchto činností a aktivít sú územné plány veľkých územných celkov, ktoré v predchádzajúcich rokoch schválila vláda Slovenskej republiky. Bežná aktivita občanov je aj v ďalších stupňoch a úrovniach územnoplánovacej dokumentácie, ale aj pri ich realizácii.
6	Medzinárodná spolupráca
6.1	Rozšírenie medzinárodnej spolupráce
Pre Slovenskú republiku ako krajinu situovanú v stredoeurópskom priestore je veľmi dôležitá efektívna medzinárodná spolupráca, najmä so susednými krajinami aj v oblasti osídlenia a bytovej politiky. Svoje strategické a koncepčné práce koordinuje s medzinárodnými aktivitami tak na národnej, regionálnej, ako i lokálnej úrovni.
V rámci medzinárodnej spolupráce sa riešia projekty:
•	Prognostická úloha pre spracovanie Koncepcie územného rozvoja Slovenska 2001
Úlohu prerokovala vláda Slovenskej republiky v roku 1999 ako zadávací dokument pre územnoplánovaciu dokumentáciu celoštátneho stupňa. Koncept návrhu bol vypracovaný v roku 2000 (jeho prerokovanie a pripomienkovanie jeseň 2000 a vypracovanie návrhu s termínom jeho predloženia do vlády do 31.10.2001), obsahuje Smernice pre územnoplánovaciu politiku Slovenskej republiky, ktoré v syntetickej podobe vyjadrujú hlavné súvislosti územnoplánovacej politiky a vývoja spoločnosti, vytyčujú hlavné ciele územnoplánovacej politiky a vyjadrujú koncepciu územného rozvoja v základných zásadách a princípoch.
•	Koncepcia spolupráce regiónov, miest a prístavov v podunajskom priestore (Projekt “donauhanza“) v rámci činnosti pracovnej skupiny pre usporiadanie územia Pracovného spoločenstva podunajských krajín (ARGE-Donauländer)
Ukončili sa metodické a overovacie práce, ktoré pokročili do (transracionálnej) realizačnej fázy. Plánovaná sieť (projekt) rozvojových centier pozdĺž Dunaja, ktoré si vyžadujú cezhraničné riešenie (na úrovni NUTS III a NUTS IV), sa uplatní ako návrh projektu v programe Európskej únie interreg III. Slovenská republika zabezpečuje činnosti koordinátora vyplývajúce z funkcií medzinárodného sekretariátu pracovnej skupiny pre usporiadanie územia. Do spolupráce je zapojených 11 podunajských štátov.
•	Projekt územného rozvoja pohraničia Slovenskej a Poľskej republiky
Cieľom spoločnej činnosti je vypracovanie koncepcie perspektívneho rozvoja pohraničia bez doterajších prekážok, ktorá by zodpovedala súčasným aj budúcim spoločenským a hospodárskym potrebám a bola by v súlade s európskymi a svetovými integračnými tendenciami. Tento projekt spolu so “Stratégiou rozvoja slovensko-poľských prihraničných oblastí na roky 2000-2006“ budú podkladom pre čerpanie prostriedkov PHARE CBC na podporu hospodárskeho a sociálneho rozvoja slovensko-poľského pohraničia.
•	Spolupráca vyplývajúca z pracovnej skupiny pre územné plánovanie a integrovanú regionálnu politiku životného prostredia slovensko-maďarskej komisie k výkonu medzištátnej dohody o spolupráci v oblasti životného prostredia a ochrany prírody
V rámci nej sa využili výsledky prác ARGE-Donauländer na prípravu základného podkladového plánovacieho dokumentu s názvom “Rámcový projekt rozvoja slovensko-maďarského prihraničného územia“. Bude slúžiť ako podklad pre výber “akčných oblastí“ v rámci činnosti vyššie spomenutej komisie. Projekt sa bude realizovať za podpory PHARE CBC (prostredníctvom Fondu malých projektov).
•	Program obnovy dediny na Slovensku
Koncepcia Programu obnovy dediny je zosúladená s obdobnými programami okolitých európskych štátov a koncepciou ECOVAST-u, Európskej rady pre dedinu a malé mestá. Účastníci Programu obnovy dediny hodnotia tento program veľmi pozitívne vzhľadom na zapojenie verejnej správy a jednotlivých cieľových skupín obyvateľov. Program obnovy dediny je vzhľadom na strednú mieru urbanizácie na Slovensku mimoriadne významný i preto, že sa v ňom aplikujú princípy trvalo udržateľného rozvoja a Agendy 21 na lokálnej úrovni.
•	Program Európskej únie Interreg II/C,
v ktorom Slovenská republika participuje na:
k)	projekte Katalóg dát, t.j. tvorbe informačných systémov relevantných územnoplánovacích a environmentálnych údajov v podunajskom priestore, ako informačná podpora projektu donauhanza,
l)	porovnávaní účinnosti územnoplánovacích nástrojov na komunálnej a regionálnej úrovni v krajinách strednej a východnej Európy,
m)	medzinárodnej spolupráci pri optimalizácii dopravnej infraštruktúry vo väzbe na potreby regionálneho rozvoja v západnej časti Slovenska.
Slovenská republika pripravuje vytvorenie organizačných štruktúr na implementáciu ďalšej fázy programu (interreg III), keďže v rámci Slovenska sa doteraz nevytvorili národné štruktúry programu.
•	Návrh štandardov minimálnej vybavenosti miest vo väzbe na reformu verejnej správy
je pokračovaním už spracovaných čiastkových úloh. V rámci predošlých etáp bola vypracovaná analýza stavu problematiky v krajinách Európskej únie a štátoch strednej Európy. V súčasnosti sa rozpracovávajú štandardy pre environmentálnu vybavenosť a technickú vybavenosť, ktoré majú charakterizovať obce so štatútom mesta. Doplnením o tieto problematiky sa vytvorí komplexná škála pre potreby hodnotenia miest z hľadiska zastúpenia, ako aj potrieb vybavenosti.
•	Projekt financovania výstavby bytov pre ľudí s nízkymi príjmami prostredníctvom pôžičky z Rozvojovej banky Rady Európy
Projekt využíva možnosti využiť vonkajšie finančné zdroje s vládnou zárukou na riešenie bývania pre nižšie príjmové skupiny obyvateľov.

V oblasti medzinárodnej spolupráce treba vyzdvihnúť tie skutočnosti, ktoré významnou mierou pomáhajú pri rozvoji osídlenia a bývania. Treba zdôrazniť, že:
•	prijala sa novela stavebného zákona, ktorá reaguje na požiadavky a predpisy Európskej únie,
•	pripravuje sa zámer zákona o územnom (priestorovom) plánovaní a legislatívny zámer o stavebnom poriadku, ktoré budú vypracované v zmysle filozofie tvorby legislatívy Európskej únie a tiež vo väzbe na pripravovanú stratégiu reformy verejnej správy,
•	každoročne sa organizuje konferencia “Krajina, človek, kultúra“ pri príležitosti Envirofilmu v Banskej Bystrici s medzinárodnou účasťou, kde sa zdôrazňuje spolupráca všetkých sektorov a profesií, ktoré ovplyvňujú krajinu,
•	spolupráca s Českou republikou je v súčasnosti v oblasti výmeny informácií a pripomienkového konania k územnoplánovacej dokumentácii a územnoplánovacích podkladov na národnej a regionálnej úrovni,
•	organizujú sa cyklické konferencie o územnom plánovaní, urbanizme a stavebnom poriadku. Reagujú tak na aktuálne problémy a zmeny v tejto oblasti. Je predpoklad, že konferencie by postupne mohli prerásť do celoeurópskeho významu,
•	organizujú sa pravidelné medzinárodné konferencie o aktuálnych problémoch v bývaní za účasti predstaviteľov štátnej správy a odborníkov z transformujúcich sa krajín Vyšegrádskej štvorky.
7	Aktivity a iniciatívy v budúcnosti
7.1	Úvod
Stratégia a ciele rozvoja osídlenia a bývania v Slovenskej republike vychádzajú z globálnych cieľov rozvoja spoločnosti, ktoré vymedzuje Ústava Slovenskej republiky z 1.9.1992 a základné politické smerovanie predovšetkým vo vzťahu k medzinárodným súvislostiam.
Základné ciele rozvoja spoločnosti, ktoré vychádzajú z globálnych cieľov sú špecifikované do základných oblastí života - sociálnej, ekonomickej, environmentálnej, priestorovo-sídelnej, územnej a kultúrnej.
Priority a iniciatívy do budúcnosti vychádzajú zo základných koncepčných materiálov jednotlivých rezortov tak, ako boli prerokované Národným prípravným výborom pre vypracovanie Národnej správy Habitat - Istanbul +5.
Aby sa dosiahla trvalá udržateľnosť rozvoja spoločnosti vo všetkých oblastiach, hlavne tých, ktoré sú špecifikované v požiadavkách Organizácie spojených národov pre Agendu Habitat, je potrebné v zmysle Národnej stratégie trvalo udržateľného rozvoja v Slovenskej republike dosiahnuť:
•	zmenu správania voči potrebám budúcich generácií,
•	zmenu správania a postojov hlavných skupín spoločnosti pri uplatňovaní slobody a rovnoprávnosti predovšetkým pri medziregionálnej solidarite,
•	zmenu správania a postojov občanov k prevzatiu časti zodpovednosti za rozvoj spoločnosti,
•	zmenu hodnotovej orientácie vo vzťahu k významu kultúrneho dedičstva, kultúrnej a spoločenskej identity, vzdelávania a výchovy,
•	zmenu správania a hodnotových orientácií vo vzťahu k životnému prostrediu,
•	zmenu v spôsobe organizácie a riadenia,
•	zmenu správania a postojov v rámci medzinárodnej spolupráce a zabezpečenia globálnej bezpečnosti.
Niektoré z týchto princípov sú už čiastočne naplnené, ale v rámci dlhodobých strategických cieľov si vyžadujú návrhy ďalších zámerov, úloh a opatrení, ktoré by posilnili rozvoj osídlenia a bývania a jeho význam v rámci Slovenskej republiky.
7.2	Priority pre rozvoj bývania
•	dotvoriť legislatívny rámec pre fungovanie bytového trhu so zabezpečením primeranej ochrany sociálne slabších skupín obyvateľov,
•	pripraviť legislatívne a inštitucionálne podmienky, ktoré budú motivačne pôsobiť na stavebníkov a kapitálový trh tak, aby bol vhodný pre rôzne príjmové skupiny obyvateľstva a vytvoril ekonomické podmienky pre priemernú ročnú realizáciu 14 000 bytov, čo by znamenalo výstavbu 3,7 bytu na 1 000 obyvateľov, s cieľom dosiahnuť intenzitu výstavby cca 4 bytov na 1 000 obyvateľov okolo roku 2005,
•	zabezpečiť rozvoj nájomného sektoru, predovšetkým segmentu verejného nájomného sektoru, aby sa zabezpečila cenová dostupnosť bývania pre všetky skupiny obyvateľov, v súvislosti s tým dokončiť proces liberalizácie nájomného s využitím príspevkov na bývanie.
7.3	Priority pre trvalo udržateľný urbanistický rozvoj
Slovenská republika je od 1.2.1995 asociovaným členom Európskej únie s cieľom integrácie do spoločného hospodárskeho a politicko-vojenského bloku európskych štátov. Dôležitým prvkom tejto integrácie je aj priestorová integrácia, ktorá v podobe politiky územného rozvoja prispieva ku konkurencieschopnosti a rastu jednotlivých regiónov a krajín. Mimoriadne dôležité je budovanie komunikačnej a ostatnej technickej infraštruktúry.
Jedným zo základných predpokladov konkurencieschopnosti je vytvárať fungujúce sídelné štruktúry. Vytváraním sídelnej siete sa môže zabezpečiť optimalizácia sídelnej deľby práce, čím sa bude zvyšovať funkčná komplexnosť s vyššou ponukou služieb pre podnikateľské subjekty a obyvateľstvo. Pre Slovenskú republiku to znamená:
•	podporu rozvoja ekonomickej základne a posilnenie jej konkurencieschopnosti a efektívnosti,
•	podporu rovnovážneho sídelného rozvoja, vrátane rozvoja vidieka,
•	zabezpečenie rovnocennej dostupnosti k infraštruktúram,
•	ochranu a tvorbu životného prostredia, prírodného a kultúrneho dedičstva,
•	podporu integrácie a kohéznosti.
Pre vytváranie funkčných sieťových sídelných štruktúr je nevyhnutné delegovať riadiace a rozvojové kompetencie na nižšie stupne verejnej správy, na lokálnu a regionálnu úroveň. To predpokladá prijať stratégiu reformy verejnej správy.
V rámci trvalo udržateľného urbanistického rozvoja je potrebné:
7.3.1	Pre oblasť bývania
•	pripraviť na miestnej úrovni programy rozvoja bytového trhu, vrátane stratégie obnovy,
•	zabrániť sociálnej segregácii.
7.3.2	Pre oblasť vodného hospodárstva
•	zabezpečiť dostatočné množstvo kvalitnej pitnej vody pre  obyvateľstvo a celú odberateľskú sféru,
•	rešpektovať právo občanov na zdravé životné prostredie, ktoré na úseku vodného hospodárstva predpokladá budovať mestskú a obecnú kanalizačnú sieť a čistiarne odpadových vôd,
•	uplatňovať koncepcie riadenia vodných zdrojov pri širšom zohľadnení ekonomickej, sociálnej a environmentálnej trvalej udržateľnosti ľudských sídiel,
•	legislatívne doriešiť ekonomické nástroje a regulačné opatrenia na efektívne hospodárenie s vodou a podporovať nové trendy v opätovnom využívaní odpadovej vody.
7.3.3	Pre oblasť redukcie sídelného zneč7.3.4	istenia
•	zabezpečiť dôsledný monitoring kvality ovzdušia s rozšírením počtu monitorovacích staníc,
•	na zabezpečenie znižovania znečistenia ovzdušia vylepšiť prijímanie legislatívnych právnych predpisov, predovšetkým zákon o ovzduší,
•	pokračovať v sanácii starých neriadených skládok, skládok uzatvorených k 31.7.2000 a iných environmentálnych záťaží súvisiacich s komunálnymi odpadmi,
•	pokračovať v budovaní technickej infraštruktúry odpadového hospodárstva, podporovať motiváciu pôvodcov odpadov a podnikateľskú sféru pri ich budovaní,
•	zapojiť pôvodcov odpadov a podnikateľskú sféru do programov obmedzovania vzniku odpadov a ekologizácie nakladania s odpadmi.
7.3.5	Pre oblasť environmentálne vhodných dopravných systémov
Pre rozvoj osídlenia má veľký význam široké sprístupnenie informačných technológií a zvyšovanie úrovne dopravnej logistiky. Tá spočíva vo vytváraní podmienok pre intermodálnu dopravu a dopravné reťazce.
V rámci obojstrannej súčinnosti územného a dopravného plánovania je potrebné:
•	vypracovať národný metodický manuál pre územné a dopravné plánovanie s jeho legislatívnym zabezpečením,
•	zaviesť princípy posudzovania vplyvu na životné prostredie na rozhodovacie dopravné úrovne miest a zavedenie princípov strategického environmentálneho posudzovania na rozhodovacie dopravné úrovne regiónov, krajín a dopravných koridorov s medzinárodnou koordináciou,
•	vytvoriť legislatívne a fiskálne podmienky v celoštátnom i urbanistickom merítku preferujúce environmentálne vhodnejšie druhy nákladnej dopravy,
•	vytvoriť v mestách finančné a daňové nástroje rozširujúce používanie čistejších, tichších a energeticky efektívnejších motorových vozidiel, programy na likvidáciu starých vozidiel a programy na využívanie čistejších pohonných hmôt.
Z titulu vysokého nárastu individuálnej automobilovej dopravy sa stáva rozvoj najväčších slovenských miest územne a environmentálne neúnosný. V koncepčnej a realizačnej rovine je preto potrebné:
•	všestranne preferovať mestskú hromadnú dopravu,
•	zvyšovať obsadenosť osobných vozidiel formou zdielanej dopravy (car-poaling) za súčinnosti miest, zamestnávateľov a informačných médií,
•	v mestských podmienkach využívať cyklistickú dopravu na pravidelné cesty.
Nevyhnutnou podmienkou k dosiahnutiu trvalo udržateľného urbanistického rozvoja je kreovanie a prevádzkovanie funkčnej integrovanej dopravnej sústavy Slovenska (cestná, železničná, letecká, riečna infraštruktúra). V rámci siete pre európske dopravné väzby sú prioritou intermodálne koridory, ktoré prevezmú maximum tranzitu nákladnej dopravy a budú mať rozhodujúci podiel na distribúcii európskej a medzištátnej zdrojovej a cieľovej dopravy na území Slovenska.
To vyžaduje:
•	pokryť územie Slovenska jedným dopravným systémom európskeho významu, ktorý zabezpečí privedenie európskej a medzištátnej zdrojovej a cieľovej dopravy k regionálnym hospodárskym centrám,
•	navrhnúť environmentálne akceptovateľné trasy rekreačne zaujímavým územím s cieľom podpory turizmu.
V rámci dopravnej obsluhy prihraničných regiónov bude potrebné:
•	spoločne využívať dopravnú infraštruktúru pri kreovaní, doplnení, kvalitatívnom zlepšení a vzájomnej kompatibility dopravných komunikácií a zariadení.
7.3.6	Pre oblasť podpory mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21
Pre budúci trvalo udržateľný urbanistický rozvoj v Slovenskej republike z hľadiska miestnej Agendy 21 medzi priority rozvoja bývania a urbanistických entít je potrebné:
•	zohľadňovať realistické možnosti pre limitovaný alebo mierny rast sídla,
•	zabezpečiť dostatok vhodných pozemkov pre budúce potreby obyvateľov v oblasti práce a bývania,
•	analyzovať ekonomické a sociálne trendy urbanistických entít,
•	analyzovať demografické trendy a potenciál populácie,
•	vytvárať inovačné a regulačné finančné a legislatívne mechanizmy pri koncipovaní racionálnej a efektívnej bytovej politiky,
•	zväčšovať ponuku primeraného a cenovo dostupného bývania,
•	v projektoch urbanistickej revitalizácie klásť dôraz na ochranu historických zón (historického a kultúrneho dedičstva),
•	zavádzať environmentálne vhodné postupy pri projektovaní nových obytných štvrtí,
•	zvýšiť angažovanosť miestneho obyvateľstva (komunity) pri riešení lokálnych problémov ulice, okrsku, štvrte.
7.4	Priority pre budovanie schopností a rozvoj inštitúcií
7.4.1	Pre oblasť bývania
•	vytvoriť podmienky pre rozvoj neziskového sektoru v bývaní,
•	skvalitniť správu, údržbu a modernizáciu bytového fondu,
•	skvalitniť evidenciu vlastníctva nehnuteľností, zefektívniť administratívne spracovanie prevodov vlastníctva (kataster),
•	doplniť inštitucionálny rámec pre poskytovanie sociálnej pomoci v súvislosti so zabezpečením bývania pre zraniteľné skupiny obyvateľov .
7.4.2	Pre oblasť sociálneho rozvoja
•	vytvárať podmienky pre rozvoj osobnosti a pracovné uplatnenie žien s menšími rozvojovými príležitosťami (ženy žijúce na vidieku, ženy rómskeho etnika, nezamestnané ženy, ženy nedostatočne pripravené na svoju materskú úlohu, ženy so zdravotným postihnutím),
•	posilňovať kompetencie miestnych samospráv, spojených s potrebným objemom zdrojov, pri vytváraní podmienok pre ženy s menšími rozvojovými príležitosťami na rozvoj ich kultúry a vzdelania,
•	podporovať regionálne investície na vytváranie pracovných príležitostí prispôsobených potrebám žien s menšími rozvojovými príležitosťami.
7.4.3	Pre oblasť hospodárskeho rozvoja
V oblasti podpory malého a stredného podnikania aj naďalej pokračovať v poskytovaní štátnej pomoci prostredníctvom podporných programov pre rozvoj malého a stredného podnikania tak, aby sa upevnilo postavenie malých a stredných podnikateľov pri súčasnom zlepšení hospodárskych ukazovateľov krajiny. Podporné programy aj naďalej orientovať na:
•	zvyšovanie právneho a ekonomického povedomia podnikateľských subjektov,
•	využívanie nových technológií,
•	získavanie úverových zdrojov.
7.4.4	Pre oblasť podpory mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21
Je potrebné venovať zvýšenú pozornosť rozvoju inštitúcií, ktorých úlohou je implementácia priorít miestnych environmentálnych programov a Agendy 21. Ide o:
•	integrovanie urbanistickej a environmentálnej problematiky do rozhodovania verejnej správy,
•	dobudovanie komplexného monitorovacieho a informačného systému na kontrolu implementácie urbanistických a environmentálnych stratégií, programov a plánov,
•	zvýšenie a zefektívnenie participácie Slovenskej republiky v medzinárodných programoch podporujúcich trvalo udržateľný urbanistický rozvoj,
•	harmonizácia spolupráce na medzinárodnej, národnej, štátnej, regionálnej a lokálnej úrovni.
7.5	Priority pre medzinárodnú spoluprácu
Slovenská republika je krajina situovaná v stredoeurópskom priestore. Z tohto dôvodu je veľmi dôležitá efektívna medzinárodná spolupráca aj v oblasti osídlenia a bytovej politiky. Preto bude potrebné:
7.5.1	Pre oblasť bývania
•	zabezpečiť konzistentný zber údajov v jednotnej štruktúre pre všetky transformujúce sa krajiny,
•	zabezpečiť výmenu skúseností vo využívaní nástrojov na podporu bývania (v oblasti inštitucionálnej, legislatívnej, finančnej, fiskálnej).
7.5.2	Pre oblasť trvalo udržateľného urbanistického rozvoja
•	vytvoriť nevyhnutné rámcové zmluvy so susednými štátmi, ktoré by umožnili cezhraničnú spoluprácu v oblasti priestorových, hospodárskych a legislatívnych súvislostí rozvoja osídlenia,
•	zabezpečiť systémové a organizačné predpoklady na aktívnu spoluprácu na celoeurópskych koncepčných dokumentoch o rozvoji európskeho sídelného systému,
•	zabezpečiť vypracovanie cezhraničných priestorových dokumentov v územiach aktuálnej cezhraničnej spolupráce,
•	zabezpečiť predpoklady vytvorenia regionálnej európskej koncepcie rozvoja osídlenia štátov strednej a východnej Európy,
•	pokračovať v aktívnej spolupráci v pracovných skupinách ako ARGE-Donauländer a pod.

Zoznam použitej literatúry
1.	Analýzy a správy European Commision, European Conference and Development k problematike dopravy, životného prostredia z rokov 1998-2000
2.	Country profiles on the housing sector – Slovakia, United Nations, Economic Commission for Europe, New York and Geneva,1999
3.	Dokumenty konferencie Organizácie spojených národov Habitat II, Istanbul 1996
4.	Environmentálna regionalizácia Slovenskej republiky, Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, 1998
5.	Internet - web stránka Úradu vlády Slovenskej republiky (www.government.gov.sk)
6.	Koncepcia rozvoja bytovej výstavby, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, Bratislava 1999
7.	Koncepcia rozvoja vidieka SR , Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky 1998
8.	Koncepcia štátnej bytovej politiky do roku 2005 s výhľadom do roku 2010, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, Bratislava, 2000
9.	Koncepcia uplatňovania Agendy 21 a ukazovateľov trvalo udržateľného rozvoja v Slovenskej republike, schválená uznesením vlády Slovenskej republiky č. 655 zo 16.9.1997
10.	Koncepcia územného rozvoja Slovenska 2001, koncept návrhu, Aurex Bratislava, 2000
11.	Koncepcie a právne predpisy odpadového hospodárstva. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky Bratislava, 1997
12.	Metodické usmernenie o Programe obnovy dediny na Slovensku, podmienkach a pravidlách účasti obcí v ňom – platné pre rok 2000. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, Slovenská agentúra životného prostredia Banská Bystrica, Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky, Agentúra pre rozvoj vidieka Nitra, Združenie miest a obcí Slovenska, Obecné noviny č. 17/2000
13.	Národná správa o rozvoji osídlenia a bývania v Slovenskej republike pre Konferenciu Organizácie spojených národov Habitat II, Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, Ministerstvo výstavby a verejných prác Slovenskej republiky, 1996
14.	Národná stratégia trvalo udržateľného rozvoja – v schvaľovacom procese
15.	Národný environmentálny akčný program Slovenskej republiky II, Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, 1999
16.	Národný plán regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, 2000, v schvaľovacom procese
17.	Návrh na schválenie príspevkového programu ŠTART 2000, Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky, Slovenská záručná a rozvojová banka, š.p.
18.	Návrh programu znižovania energetickej náročnosti a využitia alternatívnych zdrojov energie, vrátane podpory výskumu a vývoja v tejto oblasti, Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky, 1999
19.	Návrh štátnych programov na rozvoj malého a stredného podnikania na roky 2000-2005
20.	Návrh záručných a úverových programov Slovenskej záručnej a rozvojovej banky, š.p.ú.
21.	Odpady v Slovenskej republike. Štatistický úrad Slovenskej republiky. Číslo 1319/2000-520
22.	Plán rozvoja poľnohospodárstva a vidieka Slovenskej republiky, Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky, 2000
23.	Pracovný podklad Slovenskej záručnej a rozvojovej banky, š.p.ú.
24.	Program odpadového hospodárstva Slovenskej republiky, Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky Bratislava, jún 1993
25.	Program odpadového hospodárstva Slovenskej republiky do roku 2000. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky Bratislava, 1997
26.	Správa o kvalite ovzdušia a podiele jednotlivých zdrojov na jeho znečisťovaní v Slovenskej republike za roky 1996, 1997, 1998
27.	Správa o stave bytového fondu v Bratislave a trendoch jeho rozvoja. Magistrát hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy, október 2000
28.	Správa o stave a rozvoji malého a stredného podnikania a jeho podpore v Slovenskej republike v roku 1999, Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky
29.	Správa o zahraničnom obchode Slovenskej republiky v roku 1999, predpoklad na rok 2000 so zameraním na podporu exportu, Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky
30.	Správa o stave životného prostredia Slovenskej republiky v roku 1998, Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky, 1999
31.	Správa o vodnom hospodárstve v Slovenskej republike, 1999 (Zelená správa), Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky
32.	Stratégia zásady a priority štátnej environmentálnej politiky, schválená uznesením vlády Slovenskej republiky č. 619 zo 7.9.1993
33.	Štatistická ročenka hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy, 1999
34.	Štatistická ročenka Slovenskej republiky, 2000 - Štatistický úrad Slovenskej republiky
35.	Uskutočnenie sídelných koncepcií urbanistickej obnovy a modernizácie bývania, Prípadová štúdia Bratislava, Európska hospodárska komisia Ženeva, 1999

O B S A H :

ÚVOD	1
1	Bývanie	1
1.1	Úvod	1
1.1.1	Demografický vývoj	1
1.1.2	Vývoj v plnení Akčného plánu	1
1.2	Zabezpečenie istoty držby	1
1.3	Právo na primerané bývanie a zabezpečenie rovnakého prístupu k pozemkom	1
1.4	Zabezpečenie rovnakého prístupu k úverom	1
1.5	Zabezpečenie prístupu k základným službám	1
2	Sociálny rozvoj a boj proti biede	1
2.1	Zabezpečenie rovnoprávnych možností pre bezpečný a zdravý život	1
2.2	Propagácia sociálnej integrácie a podpora znevýhodnených skupín	1
2.3	Propagácia rovnoprávnosti pohlaví v rozvoji ľudských sídiel	1
2.3.1	Vzdelanostná úroveň	1
2.3.2	Diferencie v príjmoch	1
2.3.3	Nezamestnanosť	1
2.3.4	Sociálne zabezpečenie	1
3	Environmentálny manažment	1
3.1	Presadzovanie geograficky vyrovnaných sídelných štruktúr	1
3.1.1	Osídlenie a územné a správne usporiadanie Slovenskej republiky	1
3.1.2	Medzinárodné súvislosti rozvoja osídlenia	1
3.1.3	Koncepcia rozvoja sídelnej štruktúry Slovenska	1
3.1.3.1	Ťažiská osídlenia	1
3.1.3.2	Rozvojové osi	1
3.1.3.3	Vidiecke osídlenie	1
3.2	Manažment dodávky a nárokov na vodu efektívnym spôsobom	1
3.3	Redukcia sídelného znečistenia	1
3.3.1	Ovzdušie	1
3.3.2	Odpadové hospodárstvo	1
3.4	Predchádzanie pohromám	1
3.5	Propagácia efektívneho a environmentálne vhodného dopravného systému	1
3.6	Podpora mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21	1
4	Hospodársky rozvoj	1
4.1	Vývoj hospodárstva a tendencie jeho rozvoja	1
4.2	Posilnenie podnikov, vrátane malých	1
4.3	Podnecovanie partnerstva medzi verejný - súkromný sektor a stimulácia príležitostí výrobnej zamestnanosti	1
5	Verejná správa	1
5.1	Decentralizácia a posilňovanie miestnych samospráv	1
5.2	Podpora účasti a občianskeho zapojenia sa	1
5.3	Zabezpečenie transparentnej, zodpovednej a efektívnej verejnej správy miest, veľkomiest a metropolitných oblastí	1
6	Medzinárodná spolupráca	1
6.1	Rozšírenie medzinárodnej spolupráce	1
7	Aktivity a iniciatívy v budúcnosti	1
7.1	Úvod	1
7.2	Priority pre rozvoj bývania	1
7.3	Priority pre trvalo udržateľný urbanistický rozvoj	1
7.3.1	Pre oblasť bývania	1
7.3.2	Pre oblasť vodného hospodárstva	1
7.3.3	Pre oblasť redukcie sídelného znečistenia	1
7.3.4	Pre oblasť environmentálne vhodných dopravných systémov	1
7.3.5	Pre oblasť podpory mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21	1
7.4	Priority pre budovanie schopností a rozvoj inštitúcií	1
7.4.1	Pre oblasť bývania	1
7.4.2	Pre oblasť sociálneho rozvoja	1
7.4.3	Pre oblasť hospodárskeho rozvoja	1
7.4.4	Pre oblasť podpory mechanizmov na prípravu a implementáciu miestnych environmentálnych plánov a miestnych iniciatív Agendy 21	1
7.5	Priority pre medzinárodnú spoluprácu	1
7.5.1	Pre oblasť bývania	1
7.5.2	Pre oblasť trvalo udržateľného urbanistického rozvoja	1

Zoznam použitej literatúry

Prílohy