Author: Administrator
Last saved by: Peter

SPRÁVA
O ČINNOSTI AGENTA PRE ZASTUPOVANIE SLOVENSKEJ REPUBLIKY
V KONANÍ PRED EURÓPSKYM SÚDOM PRE ĽUDSKÉ PRÁVA
ZA ROK 2000

I. ÚVOD

Vláda Slovenskej republiky schválila projekt a štatút agenta SR v konaní pred Európskym súdom pre ľudské práva v uznesení č. 732 z 19. júla 1994. V zmysle uznesenia, minister spravodlivosti každoročne do konca marca predkladá vláde správu o činnosti agenta za predchádzajúci kalendárny rok. 

Predkladaná správa nadväzuje na správu o činnosti agenta za rok 1999, ktorú vláda vzala na vedomie dňa 5. apríla 2000. Obsahuje analýzu súčasného stavu a niektoré námety na ďalší postup.

Medzi hlavné úlohy zástupcu (agenta) SR patrí: zastupovať Slovenskú republiku v konaní pred Súdom; zodpovedať za vypracúvanie oficiálnych vyjadrení k sťažnostiam podaným proti Slovenskej republike; informovať vládu prostredníctvom ministra spravodlivosti o povinnostiach vyplývajúcich z rozhodnutí Súdu; každoročne predkladať vláde správu o svojej činnosti prostredníctvom ministra spravodlivosti; a tiež podávať informácie o vývoji právneho poriadku v oblasti ľudských práv a slobôd v Slovenskej republike príslušným orgánom Rady Európy. 

V roku 2000 agent priebežne zabezpečoval úlohy, ktoré súvisia s vykonaním rozsudkov po skončení konania pred Súdom - v merite veci, v otázke spravodlivého zabezpečenia a zmieru.  V spolupráci s príslušnými sekciami a odbormi ministerstva spravodlivosti, ministerstva zahraničných vecí, súdmi, inými dotknutými orgánmi ako aj Stálou misiou SR pri Rade Európy získaval a spracúval podklady potrebné pre to, aby Výbor delegátov ministrov Rady Európy (VDM) mohol konštatovať splnenie podmienok rozsudku Slovenskou republikou a oficiálne skončiť sledovanie veci prijatím príslušnej rezolúcie. Výbor delegátov ministrov tak urobí vtedy, ak sa presvedčí, že SR riadne a včas vykonala rozsudok Súdu – najmä, že vyplatila spravodlivé zadosťučinenie,  prijala všeobecné alebo konkrétne opatrenia na predchádzanie opakovania zistených porušení Dohovoru (napríklad oslovenie dotknutých súdov v súvislosti s rozsudkom v neprospech SR, publikácia prekladu  rozsudku, oslovenie dotknutých súdov a pod.).

Ďalší právny priestor pre aktivity agenta bol vytvorený prijatím niektorých vnútroštátnych právnych noriem v roku 2000 ako aj schválením  novely článku 127 ústavy SR.

Dňa 1. augusta 2000 nadobudol účinnosť zákon č. 226/2000 Z. z., ktorým bol novelizovaný zákon č. 38/1993 Z.z. o organizácii Ústavného súdu SR, o konaní pred ním a o postavení jeho sudcov.  Novelizovaný paragraf 75 ods. 2 a 3  zákona č. 38/1993 Z.z. má tento text: 

(2) Ak Európsky súd pre ľudské práva prijme na ďalšie konanie sťažnosť od ktoréhokoľvek jednotlivca, mimovládnej organizácie alebo od skupiny osôb, ktoré sa považujú za poškodené v dôsledku porušenia práv priznaných Dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd alebo jeho protokolmi, opatrením, rozhodnutím alebo iným zásahom niektorého orgánu verejnej moci Slovenskej republiky, a vláda Slovenskej republiky bude o tom upovedomená, oznámi to bez meškania Ústavnému súdu, ktorý začne konať podľa tretej časti druhej hlavy štvrtého oddielu tohto zákona.

(3) Na účely konania pred Ústavným súdom sa oznámenie podľa odsekov 1 a 2 považuje za ústavnú sťažnosť, ktorá sa prijala na ďalšie konanie.

Dňa 1. januára 2002 nadobudne účinnosť novela článku 127 Ústavy Slovenskej republiky, zdokonaľujúca existujúci mechanizmus vnútroštátnych nápravných prostriedkov, ktorých vyčerpanie je podmienkou podania sťažnosti na Európskom súde pre ľudské práva.
 
Novelizovaný článok 127 Ústavy SR ustanovuje, že: (1) Ústavný súd rozhoduje o sťažnostiach fyzických osôb alebo právnických osôb, ak namietajú porušenie svojich základných práv alebo slobôd, alebo ľudských práv a základných slobôd vyplývajúcich z medzinárodnej zmluvy, ktorú Slovenská republika ratifikovala a bola vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom, ak o ochrane týchto práv a slobôd nerozhoduje iný súd. (2) Ak ústavný súd vyhovie sťažnosti, svojím rozhodnutím vysloví, že právoplatným rozhodnutím, opatrením alebo iným zásahom boli porušené práva alebo slobody podľa odseku 1 a zruší takéto rozhodnutie, opatrenie alebo iný zásah. Ak porušenie práv alebo slobôd podľa odseku 1 vzniklo nečinnosťou, môže ústavný súd prikázať, aby ten, kto tieto práva alebo slobody porušil, vo veci konal. Ústavný súd môže zároveň vec vrátiť na ďalšie konanie, zakázať pokračovať v porušovaní základných práv a slobôd alebo ľudských práv a základných slobôd vyplývajúcich z medzinárodnej zmluvy, ktorú Slovenská republika ratifikovala a bola vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom, alebo ak je to možné prikázať, aby ten kto porušil práva alebo slobody podľa odseku 1, obnovil stav pred porušením. (3) Ústavný súd môže svojím rozhodnutím, ktorým vyhovie sťažnosti, priznať tomu, koho práva podľa odseku 1 boli porušené, primerané finančné zadosťučinenie. (4) Zodpovednosť toho, kto porušil práva alebo slobody podľa odseku 1, za škodu alebo inú ujmu nie je rozhodnutím ústavného súdu dotknutá.“ 

V roku 2000 bol agent pre zastupovanie SR v pravidelnom pracovnom styku s dotknutými súdmi, s príslušnými sekciami a odbormi zainteresovaných rezortov a ďalšími vnútroštátnymi štátnymi orgánmi. V doškoľovacích seminároch pre justičných čakateľov a sudcov informoval o aktuálnom vývoji v konaniach pred Súdom. Vyjadroval sa k návrhom de lege ferenda súvisiacim s konaním pred Súdom. V Justičnej revue v roku 2000 publikoval preklady rozsudkov Súdu v sťažnostiach týkajúcich sa SR. Preložil z anglického jazyka Rokovací poriadok Súdu, ktorý je tak od roku 2000 prístupný v slovenčine nielen pre odborníkov ale aj pre širokú verejnosť ( Justičná revue č. 12/2000 a  publikácia Dokumentačného centra Rady Európy v Bratislave). Pracovníci kancelárie agenta sa zúčastňovali na rôznych popularizačných podujatiach pre verejnosť, vrátane informatívneho stretnutia s občanmi v Košiciach organizovaného Akadémiou vzdelávania a European Club Košice za prítomnosti šéfa zastúpenia EÚ v Bratislave J.E. veľvyslanca Rochela a podpredsedu vlády Ľ. Fogaša,  seminára na Právnickej fakulte UK Bratislava za prítomnosti sudkyne V. Strážnickej zorganizovaného Úradom vlády (podpredseda vlády P. Csáky), a odborného medzinárodného seminára expertov V4 k otázke právnej pomoci organizovaného MS SR. Mediálne výstupy sa uskutočňovali priamo alebo cestou písomných podkladov zaslaných tlačovému odboru MS SR (zákon o slobodnom prístupe k informáciám). Pracovníci kancelárii  pravidelne prijímali sťažovateľov a záujemcov o informácie na ich žiadosť. Trpezlivo vysvetľovali niektorým potencionálnym sťažovateľom v čom (ne)spočíva  náplň činnosti kancelárie zástupcu a poskytovali im základné informácie o konaní pred Súdom.

Širšie pozadie činnosti agenta v roku 2000 vytváralo prostredie v ktorom pracoval štrasburský Súd. Predseda Súdu J.E. L. Wildhaber informoval vo svojom  prejave pri príležitosti slávnostného prevzatia čestného doktorátu na UK Bratislava (16. mája 2000), že Súd v máji 2000 evidoval spolu 13 770 zaregistrovaných sťažností. Počet sťažností sa k uvedenému termínu zvýšil v porovnaní s rokom 1999 o 30%, a v každom z dvoch predchádzajúcich rokov o 25%. 30% sťažností z vyššie uvedeného počtu pochádza zo 17 štátov Strednej a Východnej Európy, 19% z Turecka, 51% zo Západnej Európy. K 31. decembru 2000 sa tento počet ďalej zvýšil na 15.858 zaregistrovaných otvorených sťažností. Vo vzťahu k SR bolo od roku 1993 zatiaľ zaregistrovaných spolu 824 sťažností, z toho 282 v roku 2000 a 55 do konca februára 2001. K 28. februáru 2001 je vo vzťahu k SR otvorených spolu 284 zaregistrovaných sťažností (rovnaký počet ako voči Španielsku).  Pre porovnanie, Súd evidoval väčší počet otvorených vecí k uvedenému dátumu napríklad vo vzťahu k  Bulharsku (305), Francúzsku (1.033), Nemecku (593), Taliansku (867), Poľsku (777), Rumunsku (640), Rusku (1.325), Ukrajine (329), Spojenému kráľovstvu (825). Menší počet otvorených sťažností Súd evidoval k Albánsku (3), Andorre (3), Belgicku (73), Chorvátsku (86), Cyprusu (17), ČR (199), Grécku (124), Maďarsku (162), Islandu (4), Írsku (18), Malte (3), Moldavsku (62), Holandsku (174), Nórsku (30), Portugalsku (98), Slovinsko (54), Švajčiarsku (187), Švédsku (233), Rakúsku (241), Fínsku (109). 

Súd rozhoduje jednak o medzištátnych sporoch a jednak o individuálnych sťažnostiach jednotlivcov, mimovládnych organizácií alebo skupín osôb, ktoré namietajú, že sa stali obeťou porušenia niektorého z práv upravených v Dohovore alebo v dodatkových Protokoloch k Dohovoru č. 1 (1952), č. 4 (1963), č. 6 (1983) a č. 7 (1984) k Dohovoru (protokol č. 12 prijatý v roku 2000 zatiaľ nevstúpil do platnosti). Súd vypracúva aj odborné posudky o právnych otázkach. Od vzniku SR v roku 1993 k 28. februáru 2001 žiaden účastnícky štát Dohovoru nepodal na  SR medzištátnu sťažnosť a ani SR nepodala takúto sťažnosť na niektorý iný účastnícky štát Dohovoru. Od roku 1993 k 28. februáru 2001 SR nepožiadala Súd o vypracovanie odborného posudku. 

Dohovor: Právo na život  (článok 2); Zákaz mučenia (článok 3);  Zákaz otroctva a nútenej práce (článok 4); Právo na slobodu a bezpečnosť (článok 5); Právo na spravodlivý súd (článok 6); Zákaz potrestania mimo zákona (článok 7); Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života (článok 8); Slobodu myslenia, svedomia a náboženstva (článok 9); Sloboda vyjadrovania (článok 10); Sloboda zhromažďovania a združovania (článok 11); Právo na uzavretie manželstva (článok 12); Právo na účinný prostriedok nápravy (článok 13); Zákaz diskriminácie (článok 14); Zákaz zneužitia práv (článok 17);
Protokol č. 1: Ochrana majetku (článok 1); Právo na vzdelanie (článok 2); Právo na slobodné voľby (článok 3).
Protokol č. 4: Zákaz uväznenia za dlhy (článok 1); Sloboda pohybu (článok 2); Zákaz vyhostenia občanov (článok 3); Zákaz kolektívneho vyhostenia cudzincov (článok 4).
Protokol č. 6: Zrušenie trestu smrti (článok 1);
Protokol č. 7: Procesné záruky pri vyhostení cudzincov (článok 1); Právo na odvolanie v trestných veciach (článok 2); Odškodnenie za protiprávne odsúdenie (článok 3); Právo nebyť dva razy súdený alebo potrestaný za tú istú vec (článok 4); Rovnosť partnerov v manželstve (článok 5).
Protokol č. 12 (zatiaľ nie v platnosti): Všeobecný zákaz diskriminácie (článok 1).

V minulosti sa takto sporili napr. Grécko s so Spojeným kráľovstvom; Rakúsko s Talianskom; Dánsko, Nórsko a Švédsko s Holandskom; Cyprus s Tureckom; Írsko so Spojeným kráľovstvom a pod.

Pokiaľ ide o individuálne sťažnosti proti Slovenskej republike, od vzniku SR v roku 1993 k 28. februáru 2001 bolo z  celkového počtu 824 podaných a zaregistrovaných  sťažností oficiálne oznámených vláde SR len 76 sťažností. Počet oznámených sťažností tak predstavuje  necelých 10 % z celkového počtu sťažností podaných zaregistrovaných sťažností proti SR.

V úvode by bolo vhodné ešte pripomenúť niektoré otázky, ktoré sa stali v roku 2000 predmetom zvýšenej pozornosti verejnosti. 

1. Za „prijatú sťažnosť“ sa v zmysle Rokovacieho poriadku považuje len taká sťažnosť, ktorú Súd  prijal na preskúmanie obsahu sťažnosti podľa článku 29 Dohovoru. 

2. Slovenská republika sa oficiálne dozvie o sťažnosti  proti SR až vtedy, keď jej Súd podanú zaregistrovaný sťažnosť notifikuje, a to alebo na úrovni sudcu spravodajcu v súlade s pravidlom 49 Rokovacieho poriadku alebo potom ako príslušná komora začala skúmať prijateľnosť sťažnosti v súlade s pravidlom 54 ods. 3 písm. b Rokovacieho poriadku. 

3. Zásada verejnosti je v konaní pred Súdom širšie chápaná ako v konaní pred vnútroštátnymi súdmi SR. Verejnosť má právo zoznamovať sa s obsahom súdneho spisu kedykoľvek po zaregistrovaní sťažnosti. 

4. V zmysle uznesenia vlády č. 732/1994 agent SR nevykonáva funkciu ombudsmana, odborného právneho poradcu sťažovateľov ani nepredstavuje vnútroštátny prostriedok nápravy, ktorý musí sťažovateľ vyčerpať pred podaním svojej sťažnosti proti SR na Súd. 

5. Slovenská republika zodpovedá len za porušenia Dohovoru a dodatkových protokolov k nemu, ku ktorým došlo po 18. marci 1992 (pozri vyššie). 

II. ANALÝZA  SŤAŽNOSTÍ   

Súd doteraz oficiálne oznámil vláde SR  76 sťažností. K 28. februáru 2001 je 20 sťažností skončených. Za skončenú sťažnosť sa pre účel tejto správy považuje vec, ktorú Súd vyčiarkol zo zoznamu otvorených sporov (článok 37 Dohovoru) alebo Výbor delegátov ministrov Rady Európy prijal rezolúciu o skončení sledovania veci (článok 54 Dohovoru) keď sa presvedčil, že Slovenská republika vykonala rozsudok Súdu vo vlastnej veci, vo veci spravodlivého zadosťučinenia alebo vo veci zmieru. V zostávajúcich 56 sťažnostiach prebieha konanie pred Súdom alebo vec ešte sleduje Výbor ministrov Rady Európy v súlade s článkom 46 ods. 2 Dohovoru (dohľad nad vykonaním rozsudku). 

Bez 3 sťažností skúmaných na úrovni sudcu spravodajcu a 2 registrovaných  sťažností v spojenej veci A.J. v. SR; S týmito sťažnosťami celkový počet sťažností predstavuje 81.

Vo výročnej správe za rok 1999 predloženej na rokovanie vlády v  marci 2000 je uvedených 49 sťažností. Rozdiel  medzi týmto počtom a dnes evidovaným počtom 76 oficiálne oznámených sťažností je 27, čo znamená absolútny nárast o 55% v roku 2000 pokiaľ ide o počet sťažností charakterizovaných v správach za rok 1999 a 2000.

V porovnaní s rokom 1999 je stav v roku 2000 nasledovný (údaj za rok 1999 je v zátvorke):

Predbežné spisy: 381 (227); Zaregistrované sťažnosti: 284 (163); Neprijaté alebo vyčiarknuté sťažnosti: 102 (42); Notifikované sťažnosti: 40 (14); Sťažnosti prijaté na preskúmanie podstaty sťažnosti: 7 (3); Rozsudky: 3 (2); Rozsudok vo veci zmieru: 3 (0).

V roku 2000 Súd prijal 19 čiastkových (Č.) alebo definitívnych (D.) rozhodnutí o prijateľnosti sťažností. V 1 veci prijal rozhodnutie o vyčiarknutí veci vzhľadom na dosiahnutý zmier medzi účastníkmi a v 1 veci  to isté rozhodnutie vzhľadom na smrť sťažovateľa.Vyhlásil 3 rozsudky v merite veci (v neprospech SR) a 3 rozsudky o vyčiarknutí veci vzhľadom na dosiahnutý zmier. V 3 veciach Výbor delegátov ministrov prijal rezolúciu o skončení sledovania prípadu vzhľadom na to, že SR si splnila svoje záväzky. 

Ľ. Feldek v. SR (Č.); V. Marônek v. SR (D.); J. Mirek v. SR (odročenie); E. Čapčíková v. SR (D.); F. Degro v. SR (D.); S. Babinský v. SR (Č.); F. Polovka v. SR (Č.); D.K. v. SR (Č.); K. Havala v. SR (Č.); M. Remšíková v. SR (D.); J. Žiačik v. SR (Č.); V. Vidra v. SR (Č.); J. Winklerová a 2 ďalší v. SR (Č.); Š. Varga (sť.č. 41384/98) (Č.); M. Kováč v. SR (Č.); D. Molnárová, A. Kochanová v. SR (Č.); P. Omasta v. SR (Č.); A. J. (sť.č. 33088/96) (Č.); H. Lampášová (Č.)

Emil Spišák v. SR;

M. Macik v. SR;

I.S. v. SR; E.Jóri v. SR; Š. Vodeničarov v. SR;

J.K. v. SR; F. Gaulieder v. SR; F. Degro v. SR;

I.S v. SR; J.K. v. SR; P.S. v. SR;

V roku 2001 Súd zatiaľ prijal 4 čiastkové (Č.) alebo definitívne (D.) rozhodnutia o prijateľnosti sťažností. Výbor delegátov ministrov prijal 3 rezolúcie o skončení sledovania veci.

Š. Varga (sť.č. 31084/96) (D.); M. Kuráková v. SR (D.); J. Kopecký v. SR (Č.); J. Nemec a ostatní v. SR (D.);

Matter v. SR; Gaulieder v. SR; Degro v. SR;

A. Skončené veci (20) k 28.2.2001 

a) 6 z dôvodu, že ich Súd (Komisia) rozhodnutím vyhlásili za neprijaté, z toho 2 v roku 2000.

A+L. Brežný v. SR - 1996; Š. Beke v. SR - 1995; M.S. v. SR - 1997; L. Dregelyi v. SR - 1999; Š.Varga v. SR (sť.č. 31084/96) - 2001; M. Kuráková v. SR - 2001;

b) 6 z dôvodu, že boli rozhodnutím Súdom vyčiarknuté zo zoznamu z dôvodu dosiahnutého zmieru a boli splnené podmienky zmieru, z toho 3 v roku 2000.

(M. Šamková v. SR - 1997; J.K. - 2000 v. SR; M. Poláková, D. Machová v. SR - 1997; F. Gaulieder v. SR - 2000; J. Bohunický v. SR - 1999; F. Degro v. SR- 2000;

c) 6 z dôvodu, že Súd vyniesol rozsudok v neprospech SR a boli splnené podmienky rozsudku, z toho 3 v roku 2000. 

(I. Lauko v. SR - 1999; J. Kadubec v. SR - 1999; I. Preložník v. SR 1999; I.S. v. SR - 2000;  P.S. v. SR -  2000; W.R. Matter v. SR - 2000;)

d) 2 z dôvodu, že Súd vyčiarkol sťažnosť zo zoznamu otvorených sporov z iných príčin, z toho 1 v roku 2000.

Stiahnutie sťažnosti (CDI Holding (sť.č. 26079/94)- 1996);smrť sťažovateľa (M. Macík v. SR - 2000),

B. Neskončené (otvorené) veci (56) k 28.2.2001

Otvorené veci sa nachádzajú v rôznom štádiu súdneho konania – v štádiu konania pred sudcom spravodajcom, štádiu skúmania podmienok prijateľnosti, v štádiu skúmania podstaty sťažnosti, v štádiu vykonávania podmienok rozsudku o zmieri alebo rozsudku vo vlastnej veci alebo v štádiu sledovania splnenia rozsudku Súdu vo Výbore ministrov Rady Európy. 

Sudca spravodajca: J. Roško v. SR; P. Lóška, Skúmanie podstaty sťažnosti: Ľ. Feldek v. SR; V. Marônek v. SR; E. Čapčíková v. SR; D. Stančiak v. SR; M. Bánošová v. SR; J. Kopecký v. SR; J. Nemec a iní v. SR; M. Remšíková v. SR; Zostávajúce sťažnosti sa nachádzajú v štádiu konania, keď Súd skúma či sú splnené podmienky pre ich prijateľnosť a 3 sleduje Výbor delegátov ministrov RE.

Skúmanie prijateľnosti sťažnosti

K 28. februáru 2001 Súd skúma 44 sťažností z hľadiska splnenia podmienok pre ich prijatie podľa článku 35 Dohovoru.

Skúmanie podstaty sťažnosti po rozhodnutí o prijatí sťažností 

K 28. februáru 2001 Súd skúma podstatu (meritum) 8 prijatých sťažností. Súd pôsobí ako sprostredkovateľ zmieru v 3 z uvedených sťažností. Rokovania o zmieri sú v zmysle článku 38 a pravidla 62 Rokovacieho poriadku dôverné. 

Výkon rozsudku 

K 28. februáru 2001 prebieha vykonanie rozsudku z roku 2000 v 3 sťažnostiach (vec stále sleduje Výbor delegátov ministrov RE).

M. Savič v. SR (rezolúcia VDM z 1999); Š. Vodeničarov v. SR (rozsudok z roku 2000); E. Jóri v. SR (rozsudok z roku 2000);

Splnenie podmienok zmieru

K 28. februáru 2001 boli v 1 sťažnosti splnené podmienky zmieru dosiahnutého v roku 2000 (je len otázkou času kedy Výbor delegátov ministrov RE prijme rezolúciu o skončení sledovania veci).

Sťažnosť E. Spišák v. SR; Dňa 7.12.2000 Súd vyčiarkol vec zo zoznamu otvorených sporov. Možno očakávať, že aj Výbor ministrov Rady Európy čoskoro prijme príslušnú rezolúciu o ukončení sledovania veci.

C.  Vyplatenie súm v rámci spravodlivého zadosťučinenia alebo  zmieru:

V roku 2000 boli 5 sťažovateľom vyplatené sumy v rámci spravodlivého zadosťučinenia alebo na základe dosiahnutého zmieru. Prehľad všetkých vyplatených súm od roku 1993 je v poznámke pod čiarou.

I. Lauko v. SR – 6.000 SK (rozsudok 1998); J. Kadubec v. SR – 5.395 SK (rozsudok 1998); I. Preložník v. SR – 54.000 SK (rozhodnutie Výbor delegátov ministrov /VDM/ 1998); M. Savič v. SR – 30.000 ATS (rozhodnutie VDM 1999); J. Bohunický v. SR – 100.000 SK (zmier 1999); J. K. v. SR – 5.000 SK (zmier 2000); P.S. v. SR 126.000 SK (rozhodnutie VDM 2000); F. Gaulieder v. SR – 1.541.025 SK (zmier 2000); F. Degro v. SR – 100.000 SK (zmier 2000); E. Spišák – 1.110.436 SK (zmier 2000); E. Jóri v. SR – 150.000 SK (rozsudok 2000 – vyplatenie schválila vláda SR – vyplatené); Š. Vodeničarov – 62.000.- Sk (rozsudok 2000 – vyplatenie schválila vláda SR – vyplatenie zabezpečuje MS SR);

D. Najčastejšie namietané porušenie článkov Dohovoru a Protokolov

Sťažovatelia najčastejšie (až 65 krát) namietajú v sťažnostiach porušenie článku 6 (Právo na spravodlivé súdne konanie) Dohovoru, najmä jednotlivých častí odseku 1 tohto článku - neverejné prerokovanie veci, nespravodlivé prejednanie veci (vyše 25 krát), zaujatosť sudcu alebo súdu, nedostatok prístupu k tribunálu zriadenému na základe zákona, ale predovšetkým  neprimeranú dĺžku konania (až 38 krát). 

Nasledujú článok 1 (Ochrana majetku) Protokolu č. 1 k Dohovoru (vyše 25 krát); článok 13 (Efektívny prostriedok nápravy) Dohovoru (vyše 16); článok 8 (Právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života) (vyše11); článok 10 (Sloboda vyjadrovania) (vyše 10); článok 14 (Zákaz diskriminácie) (vyše 9); článok 3 (Zákaz mučenia – v sťažnostiach ide o údajné neľudské alebo ponižujúce zaobchádzanie) a článok 5 (Právo na slobodu a bezpečnosť) (vyše 5); článok 17 (Zákaz zneužitia práv) a článok 1 (Povinnosť rešpektovať ľudské práva) (3); článok 7 (Žiadny trest bez zákona) (2); a články 9 (Sloboda myslenia, svedomia a náboženstva), 11 (Sloboda zhromažďovania a spolčovania) a článok 2 (Sloboda pohybu) Protokolu č. 4 k Dohovoru.

Sťažovatelia v sťažnosti spravidla namietajú porušenie viac ako jedného článku Dohovoru, resp. namietajú porušenie viacerých častí jedného článku (najmä jednotlivé časti článku 6 ods. 1 Dohovoru).
E. Vecný obsah sťažností v konaní pred vnútroštátnymi súdmi

Väčšina sťažností sa týka určenia práv v rámci občianskoprávnych vecí (občianske právo, rodinné právo, pracovné právo a právo sociálneho zabezpečenia a pod.). Najmä otázok reštitúcie majetku (12), užívania a delenia majetku (vrátane rozdelenia bezpodielového spoluvlastníctva majetku, pracovnoprávnych, rodinných a dedičských vecí, v 4 prípadoch správneho konania. V 18 prípadoch sa vec dotýka trestnoprávnych aspektov. 

(I. Lauko v. SR; J. Kadubec v. SR; Š. Vodeničarov v. SR; L. Dregelyi v. SR

Š. Vodeničarov v. SR; M. Savič v. SR; Štefan Varga v. SR (sť.č. 41384/98); J. Mirek v. SR; A. Lešnik v. SR; S. Babinský v. SR; J. Žiačik v. SR; V. Vidra v. SR; D.K. v. SR (sť.č. 412263/98); (M. Andrášik v. SR (sť.č. 57984/00); R. Brázda v. SR (sť.č. 60226/00); F. Čerman (sť.č. 60237/00); P. Beďač (sť.č. 60424/00); J. Lachman (sť.č. 60679/00); M. Kocúr v. SR (sť.č. 60880/00); E. Konig v. SR (sť.č. 39753/98); N. Pavletič v. SR (sť. č. 39359/00); H. Lampášová v. SR (sť.č. 43378/98).

F. Skúmanie podmienok prijateľnosti

Súd najčastejšie prijíma na preskúmanie podstaty veci sťažnosti (alebo ich časti), ktoré sa týkajú porušenia článku 6 ods. 1 Dohovoru, najmä prieťahov v súdnom konaní a nespravodlivého súdneho konania. 

Súd zamieta sťažnosti ak nie sú splnené podmienky vyčerpania vnútroštátnych prostriedkov nápravy alebo 6 mesačná lehota na podanie sťažnosti od konečného rozsudku vnútroštátneho súdu. Ako zjavne neodôvodnené Súd zamieta všetky sťažnosti na nespravodlivé súdne konanie alebo zaujatosť sudcov, ak sa konanie pred vnútroštátnymi súdmi ešte právoplatne neskončilo. Súd zamieta z dôvodu ratione temporis námietky sťažovateľov, týkajúce sa porušenia ich práv ku ktorému došlo pred 18. marcom 1992 (viď vyššie). Súd sa nezaoberá anonymnými sťažnosťami, sťažnosťami, ktoré práve skúma iný medzinárodný súdny alebo vyšetrovací orgán alebo sťažnosťami, o ktorých Súd už raz meritórne rozhodol, pričom nová sťažnosť neobsahuje žiadne nové relevantné skutočnosti. Až na výnimky (tzv. koncepcia nepriamej obete), Súd zamieta z dôvodu ratione personae sťažnosti, ktoré sa týkajú porušenia práv iných osôb ako samotného sťažovateľa. Súd  zamieta z dôvodu ratione materiae tie sťažnosti, ktoré sa netýkajú porušenia práv zakotvených v Dohovore alebo dodatkových protokoloch k Dohovoru, ktoré sú zjavne neodôvodnené alebo ktoré predstavujú zneužitie práva na podanie sťažnosti. 
G. Dôvody neprimeranej dĺžky konania pred vnútroštátnymi súdmi

Najčastejšie dôvody uvádzané súdmi SR v súvislosti s namietanými prieťahmi v konaní pred vnútroštátnymi súdmi sú preťaženosť sudcov, reorganizácia súdnictva, výmena sudcov, ale aj nečinnosť súdov. Mnohé dotknuté súdy poukazujú na právnu, skutkovú a procesnú zložitosť veci a na konanie sťažovateľa. Na rozdiel od praxe Európskeho súdu, v činnosti súdov SR sa neuplatňuje procesná zásada prednostného rozhodovania o veciach, ktoré sa bytostne a naliehavo dotýkajú práv účastníkov – úprava pomerov rodičov a detí po rozvode manželstva, odškodnenie obetí dopravných nehôd, sociálne alebo dôchodkové dávky, invalidné a pod. – a  je v záujme spravodlivosti, aby bolo o takejto veci rozhodnuté čo najskôr.

H. Rok podania sťažnosti, registrácie, začatia skúmania a notifikácie 76 notifikovaných sťažností vláde SR

a) Najviac podaných oznámených sťažností  (22) pochádza z roku 1998.
1992 - 1; 1993 - 4; 1994 - 7; 1995 - 5; 1996 - 9; 1997 - 15; 1998 - 22; 1999 - 11; 2000 - 7;
b) Najviac zaregistrovaných sťažností (20) pochádza z roku 1998.
1993 - 1; 1994 - 5; 1995 - 8; 1996 - 8; 1997 - 13; 1998 - 20; 1999 - 17; 2000 – 9;
c) Najviac sťažností (43) začal Súd (Komisia) skúmať v roku 2000.
1994 - 1; 1995 - 5; 1996 - 9; 1997 - 2; 1998 - 5; 1999 - 16; 2000 - 43;
d) Najviac notifikovaných sťažností (40) pochádza z roku 2000.
1993 - 0; 1994 - 1; 1995 - 5; 1996 - 8; 1997 - 2; 1998 - 6; 1999 - 14; 2000 - 40;

I. Časový rozdiel medzi podaním sťažnosti a začatím skúmania sťažnosti 

Najväčší časový rozdiel medzi podaním sťažnosti a začatím jej skúmania Súdom (Komisiou) je 8 rokov

Menej ako 1 rok - 2; 1 rok - 25; 2 roky - 35; 3 roky- 4; 4 roky – 5; 8 rokov – 1. 

I.Komanický v. SR; S. Babinský v. SR; J. K. (sť.č. 38794/97) v. SR; 2x A. J. (sť.č. 33088/96) v. SR

Š. Varga v. SR - sťažnosť č.  41384/98 bola podaná 5.6.1992

J. Najdôležitejšie  termíny stanovené Súdom na dodanie písomných podaní vlády SR

Najväčší počet dôležitých písomných podaní (40) od roku 1993 si Súd vyžiadal v roku 2000. V roku 2001 Súd stanovil zatiaľ 17 termínov na predloženie písomného podania. Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že k najväčšiemu nárastu agendy týkajúcej sa písomného konania pred Súdom došlo v roku 2000.

a) Sudca-spravodajca (pravidlo 49 Rokovacieho poriadku)
Rok 1999 - 2 (J. Roško v. SR; L. Dregelyi v. SR); rok 2000 - 1 (P. Lóška v. SR).
b) Stanovisko k prijateľnosti sťažnosti (pravidlo 54 Rokovacieho poriadku)
Rok 1994 - 1; 1995 - 2; 1996 - 11; 1997 - 4; 1998 - 7; 1999 - 9; 2000 - 35; 2001 – 11;
c) Stanovisko k podstate sťažnosti (Pravidlo 59 Rokovacieho poriadku)
Rok 1997 - 1; 1998 - 1; 1999 - 2; 2000 - 4; 2001 – 6

K. Súdom vyžiadané dôležité písomné podania podľa mesiacov v roku 2000 a 2001 (stav k 28.2.2001)

2000 - január - 3; február - 0; marec - 2; apríl - 2; máj - 1; jún - 4; júl - 10, august - 5; september - 3; október 5; november - 3; december - 2.
2001 – január – 1; február – 12; marec – 3; apríl – 1

Všetky Súdom vyžiadané oficiálne písomné podania boli  vypracované, pripomienkované, preložené do anglického jazyka a zaslané Súdu v stanovených termínoch V odôvodnených prípadoch Súd posunul na požiadanie SR termín predloženia písomného podania (spravidla o 7 dní). 
L. Spojenie a spoločné skúmanie sťažností (pravidlo 43 ods. 1 Rokovacieho poriadku)

Vo veci A.J. (sť.č. 33088/96) v. SR, Súd spojil do jedného skúmania 9 individuálnych sťažností podaných jedným a tým istým sťažovateľom. 

Vo veci I. Lauko v. SR a vo veci J. Kadubec v. SR došlo k súčasnému skúmaniu 2 individuálnych sťažností, a prijatiu spoločného meritórneho rozsudku.

Vo veciach Andrášik, Beďač, Brázda, Čerman, Kocúr, Lachman, v. SR, Súd súbežne skúma prijateľnosť uvedených 6 individuálnych sťažností, vzhľadom na to, že sa týkajú toho istého konania pred vnútroštátnym súdom.

M. Počet konaní namietaných pred vnútroštátnymi súdmi

Vo väčšine prípadov, sťažovateľ namieta porušenie svojich práv v jednom konaní pred vnútroštátnymi orgánmi SR. Vo veci D.K. v. SR (sťažnosť č. 41263/98), V. Vidra v. SR a M. Remšíková v. SR  sa uvádzajú 2 konania. Vo veci P. Omasta v. SR, I. Paška v. SR, S. Babinský v. SR a J. Mirek sa uvádzajú 3 konania. Vo veci M. Macík v. SR sa uvádza 6 konaní. Vo veci I.  Komanický v. SR sa uvádza 8 konaní. Vo veci J. K. (sť.č. 38794/97) v. SR sa uvádza 9 rôznych konaní pred vnútroštátnymi súdmi.

N. Ústne konanie (kapitola VI. Rokovacieho poriadku)

V hodnotiacom období sa neuskutočnilo žiadne ústne konanie na návrh SR alebo sťažovateľa. Súd nepovažuje sťažnosti na prieťahy v konaní z právne a skutkovo zložité veci a spravidla odporúča stranám uprednostniť písomné konanie vo veci. Ústne konanie sa zatiaľ uskutočnilo v troch prípadoch. 

L.+A. Brežný v. SR (1996); súčasné prerokovanie vecí  I. Lauko v. SR; J. Kadubec v. SR (1998);

O. Intervencia tretej strany (článok 36 Dohovoru; Pravidlo 61 Rokovacieho poriadku)

V jednom prípade (Ľ. Feldek v. SR) občan SR využil možnosť požiadať Súd o účasť v spore v postavení tretej strany. Súd vyhovel jeho žiadosti.

Od roku 1993, SR neboli vláde SR oficiálne notifikované žiadne sťažnosti občanov SR proti tretím štátom, v rámci ktorých by SR mohla využiť svoje právo podľa ods. 2 uvedeného článku alebo aj bez vyžiadania Súdu (ods. 1 článku 36 Dohovoru) intervenovať v záujme ochrany svojho občana.

V roku 2000 v dvoch prípadoch vláda iného štátu oznámila Súdu, že si neželá vystupovať ako tretia strana (článok 36 Dohovoru) v konaní o individuálnej sťažnosti podanej proti SR (Maďarsko - E. Jóri v. SR; Bulharsko – Š. Vodeničarov v. SR)

P. Konanie pred Veľkou Komorou ( článok 30 a 43 Dohovoru)

V hodnotiacom období žiadna Komora, ktorej bola pridelená sťažnosť proti SR, nepostúpila vec Veľkej komore (článok 30); Vláda SR nepostúpila žiadny rozsudok komory na preskúmanie Veľkej komore (článok 43).

R. Bezplatná právna pomoc (kapitola X. Rokovacieho poriadku)

V 8 prípadoch sťažovateľ požiadal Súd o bezplatnú právnu pomoc hradenú z prostriedkov Rady Európy. 

Š. Vodeničarov v. SR; M. Savič v. SR; R.W. Matter v. SR; E. Jóri v. SR; J. Bohunický v. SR. A. B. v. SR; O. Kačmár v. SR.

III. SŤAŽOVATELIA 

A. Medzištátne spory (článok 33 Dohovoru)

Od roku 1993 k 30.septembru 2000 žiadny zmluvný štát Dohovoru nepodal sťažnosť proti SR .
SR nepodala sťažnosť na žiadny zmluvný štát Dohovoru vo veci porušenia ustanovení Dohovoru.

B. Individuálne sťažnosti (článok 34 Dohovoru. pravidlo 47 Rokovacieho poriadku)

Pravidlo 47 Rokovacieho poriadku stanovuje, že sťažovateľ musí v sťažnosti podanej na Súde uviesť okrem iného meno, dátum narodenia, štátnu príslušnosť, pohlavie, zamestnanie a adresu. Nasledujúca časť analýzy poskytuje prehľad o sťažovateľoch podľa ich štátnej príslušnosti, počtu subjektov na strane sťažovateľa, kategórie sťažovateľa, počtu sťažností podaných sťažovateľom, veku, bydliska a národnosti sťažovateľa. Nižšie uvedená analýza umožňuje získať prehľad o sťažovateľoch ako aj o možnom vývoji v tejto oblasti.

a) Štátna príslušnosť sťažovateľov

Až na výnimky, sťažovatelia sú štátni príslušníci Slovenskej republiky s trvalým pobytom v SR. Niektorí sú cudzinci (Švajčiarsko; Austrália, Bulharsko, Maďarsko, Rakúsko, Chorvátsko, ČR).

b) Počet subjektov na strane sťažovateľa:

Vo väčšine sťažností na strane sťažovateľa vystupuje len jeden subjekt. 

c) Kategórie sťažovateľov (článok 34 Dohovoru):

Až na jednu výnimku, sťažnosť podávali fyzické osoby. Rozvoj obchodných a podnikateľských aktivít cudzích právnických osôb alebo mimovládnych organizácií v SR sa v budúcnosti môže v určitej miere prejaviť na štruktúre sťažovateľov. Rovnako ju môže ovplyvniť skupinové podávanie sťažností rovnako postihnutých osôb (napr. príslušníci menšín, poslanecký klub, obyvatelia určitej lokality, záujmové združenie a pod.)

d) Počet sťažností od jedného sťažovateľa:

Až na výnimky, jeden sťažovateľ vždy podal len jednu sťažnosť. Dvaja sťažovatelia podali 2 sťažnosti; Jeden sťažovateľ podal 9 sťažností. Úspešnosť v konaní pred Súdom môže v budúcnosti inšpirovať  sťažovateľov k podávaniu ďalších sťažností. Nie sú vylúčené ani prípady  notorického podávania sťažností. O tomto jave, zatiaľ netypickom pre SR, hovoril predseda Súdu Wildhaber počas návštevy Bratislavy v roku 2000. 

e) Vek sťažovateľov:

Prevládajú sťažovatelia v strednom a staršom veku. Najstarší sťažovateľ sa narodil v roku 1914 a najmladší sťažovateľ sa narodil v roku 1973. Analýza veku sťažovateľov naznačuje, že predmetom súčasných sťažností sú najmä problémy, ktoré najviac doliehajú na strednú a staršiu generáciu. 

f) Trvalé bydlisko sťažovateľov:

V troch prípadoch boli v čase podania sťažnosti sťažovatelia vo výkone trestu. Najviac sťažovateľov má bydlisko v Bratislave (13), v Košiciach (5), Žilina, B. Bystrica, Prešov, Cífer (2). V ostatných prípadoch bývajú sťažovatelia v rôznych obciach SR. 

g) Národnosť sťažovateľov:

Príslušnosť k národnostnej alebo etnickej menšine je vecou slobodnej voľby jednotlivca pričom z tejto voľby nesmie vzniknúť žiadna diskriminácia. Až na výnimky, sťažovatelia sú slovenskej národnosti. Dvaja sťažovatelia sú maďarskej národnosti; jeden sťažovateľ je rusínskej národnosti; jeden sťažovateľ má českú národnosť a jeden sťažovateľ má nemeckú národnosť.

h) Anonymnosť sťažovateľa (pravidlo 47 ods. 3 Rokovacieho poriadku)

Súd výnimočne priznal sťažovateľom právo nezverejniť ich  totožnosť v 9 veciach. 

i) Povolanie sťažovateľa

Z analýzy sťažností vyplýva, že najväčší počet sťažovateľov predstavujú dôchodcovia a invalidní dôchodcovia (25 + 4). Nasledujú podnikatelia (8) a nezamestnaní (4). Ďalšie profesie sa vyskytujú jednotlivo.

Robotník, remeselník, štátny úradník, roľník, domáca, učiteľka, sociálny pracovník, umelecký vedúci, vedecký pracovník, technik, architekt, lekár, básnik a spisovateľ, výtvarník, novinár, prekladateľka, ekonóm a pod.

IV. ODPORÚČANIA NA ĎALŠÍ POSTUP  

Vzhľadom na presne vymedzený rámec pôsobnosti agenta SR, nižšie uvedené námety môžu slúžiť len ako všeobecné odporúčania pre príslušné ústavné, legislatívne, výkonné a súdne orgány SR. Námety majú slúžiť ako príspevok do odbornej diskusie, ktorá prebiehala v SR na rôznych úrovniach a s rôznym výsledkom v roku 2000 v záujme dosiahnutia spoločných cieľov. Niektoré z odporúčaní sa viac týkajú občianskoprávnej sféry ako trestnoprávnej oblasti a viaceré patria do úvah de lege ferenda.

K zníženiu počtu sťažností podaných na Súde v súvislosti s prieťahmi v konaní pred vnútroštátnymi súdmi by prispelo (variantne alebo v kombinácii):
A) Opatrenia
Prijať ďalšie vhodné legislatívne, administratívne, personálne, finančné, technické alebo iné opatrenia na zrýchlenie vybavovania vecí pred vnútroštátnymi súdmi SR. Niektoré sú spomenuté už v  tejto správe, ďalšie vyplynú z potrieb a skúseností konkrétnej praxe pri vykonávaní rozsudkov Súdu. Významný pokrok v legislatívnej oblasti v roku 2000 predstavuje prijatie zákona č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich, ktorý vytvára právne predpoklady pre lepšie zohľadňovanie záujmov SR vo vzťahu ku konaniu pred Európskym súdom, schválená novela Ústavy SR, a tiež významná novelizácia Občianskeho súdneho poriadku, ktorá sa pripravuje. Ďalším prínosom by bolo prijatie nového zákona o zodpovednosti štátu za škodu spôsobenú protiprávnym rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom ako aj prijatie zákona o vyšších súdnych úradníkoch vzhľadom na prijatú novelu Ústavy SR.

Zákon č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich odkazuje v § 104  na existujúci zákon č. 58/1969 Zb. o zodpovednosti za škodu spôsobenú rozhodnutím orgánu štátu alebo jeho nesprávnym úradným postupom

B)  Spravodlivé zadosťučinenie
Upresniť spôsob vyplácania spravodlivého zadosťučinenia za preukázané prieťahy v konaní pred vnútroštátnymi súdmi SR. V tomto zmysle ukončiť práce na novelizácii zákona č. 58/69 Zb. o zodpovednosti za škodu spôsobenú rozhodnutím orgánu štátu alebo jeho nesprávnym úradným postupom či príprave nového zákona o zodpovednosti za výkon verejnej moci. Optimálny stav by sa dosiahol, ak by právny poriadok umožňoval priamo predsedovi dotknutého súdu resp. nadriadeného súdu, prípadne MS SR vyplatiť sťažovateľovi primerané spravodlivé zadosťučinenie. Zákon by  mal mať povahu lex specialis a mal by zakotviť sankcie voči sudcovi za subjektívne zavinenú neprimeranú dĺžku konania pred vnútroštátnym súdom. Podobný postup sa chystá použiť Taliansko, opakovane kritizované Výborom delegátov ministrov RE za nečinnosť pri prijímaní efektívnych opatrení na odstraňovanie prieťahov v konaní pred súdmi. Vytvorením právnych predpokladov na to, aby o spravodlivom zadosťučinení mohli rozhodnúť už všeobecné súdy, by sa znížilo zaťaženie ÚS SR, ktorý bude po nadobudnutí účinnosti novely Ústavy SR zavalený množstvom právne nekomplikovaných sťažností na prieťahy v konaní. Určitým nedostatkom novelizovaného článku 127 Ústavy SR je, že zúžil spravodlivé zadosťučinenie iba na finančné odškodnenie pričom Európsky súd nevylučuje aj iné formy odškodnenia za ujmu spojenú s porušením práv sťažovateľa (napr. povinnosť zverejniť rozsudok ako nepeňažnú satisfakciu).

Potreba novelizácie súčasnej právnej úpravy by odpadla v prípade dobromyseľnej interpretácie existujúcich právnych noriem, vrátane zákona č. 58/69 Zb. Hoci s takýmto záverom nie každý odborník súhlasí, právna analýza zákona č. 58/1969 Zb. umožňuje urobiť záver, že tento zákon môže slúžiť ako efektívny a dostupný prostriedok nápravy aj pre účel konania pred Súdom týkajúceho sa prieťahov v konaní, pretože Súd stavia na jednu rovinu nápravu vo forme urýchlenia konania alebo odškodnenie. Na tento zákon v inej súvislosti odkazuje aj zákon č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich, čím sa nepriamo potvrdzuje, že táto norma ešte nevyčerpala svoje možnosti.
C) „Nezávislý a nestranný tribunál“
Vytvoriť (na základe zákona) nový „nezávislý a nestranný tribunál“, ktorý by prejednával sťažnosti občanov týkajúce sa prieťahov v konaní, nespravodlivého a zaujatého súdu, námietok, že ich vec nebola verejne prejednaná a pod. Vytvoriť takýto tribunál v rámci súdnej moci pripúšťa dikcia článku 6 ods. 1 Dohovoru, podľa ktorého má každý „právo, aby pri určení jeho občianskych práv a povinností  alebo jeho vec bola spravodlivo a verejne prejednaná pred nezávislým tribunálom zriadeným podľa zákona“. Túto úlohu by mohla plniť napríklad sudcovská rada. V prípade, ak by prieťahy v konaní mal preskúmavať iný orgán ako je tomu v súčasnosti, mohol by to byť senát vo veci konajúceho súdu alebo nadriadeného súdu, ktorého kreovanie musí byť uvedené v rozvrhu práce a jeho príslušnosť upravená v zákone (napr. v O.S.P.; Tr. por. alebo v zákone o sudcoch a prísediacich.

Tribunál by bol definovaný ako efektívny, teoreticky aj prakticky dostupný prostriedok nápravy, poskytujúci sťažovateľovi nádej na primeranú mieru úspešnosti a na priznanie spravodlivého zadosťučinenia. Tribunál by sa stal účinným prostriedkom nápravy, ktorý musí byť využitý ešte pred podaním sťažnosti do Štrasburgu. Samozrejme, tento spôsob riešenia je len určitým námetom do odbornej diskusie, o ktorom by sa mohlo uvažovať popri iných reálnejších  možnostiach riešenia. 
D) Ústavný súd SR
Z hľadiska praktického riešenia, k zníženiu počtu sťažností v Štrasburgu napomôže nová právomoc ÚS SR sťažovateľovi priznať okrem zistenia porušenia základných práv a slobôd aj finančné odškodnenie. 
E) Zjednodušenie predpisov
Pripravované zjednodušenie predpisov v rámci rekodifikácie procesných predpisov (občiansky súdny poriadok) napomôže riešeniu problému zrýchlenia konania. 
F) Zvýšenie počtu senátov
Zvýšenie počtu senátov prispeje k zvýšeniu počtu prejednávaných vecí. Európsky súd pre ľudské práva v snahe preklenúť otvárajúcu sa priepasť medzi počtom podaných a počtom rozhodnutých sťažností uvažuje o tom, že poskytne väčší priestor pre činnosť trojčlenných Výborov na úkor sedemčlenných Komôr. Tým by prakticky zdvojnásobil počet senátov zaoberajúcich sa sťažnosťami.
G) Sudcovia-dôchodcovia
Časovo obmedzené prizvanie sudcov – dôchodcov na platenú výpomoc najviac preťaženým súdom v zmysle možností, ktoré poskytuje § 24 ods. 4 a 8 zákona č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich. Táto možnosť by sa mala využiť, ak situáciu súdu nebude možné riešiť vymenovaním nových sudcov z radov existujúcich justičných čakateľov.
H) Dočasné pridelenie sudcov na najviac preťažené súdy
Aktívnejšie organizovanie „dočasného pridelenia sudcov“ na pomoc najviac zaťaženým súdom v zmysle §§ 12, 13 zákona č. 385/2000 Z.z. o sudcoch a prísediacich.
I) Procesné zásady Európskeho súdu pre ľudské práva
Otázne je, do akej miery je možné vo vnútroštátnych procesných predpisoch otvoriť priestor pre aktivity predsedu súdu v záujme rýchlejšieho dosiahnutia spravodlivého riešenia, najmä pre ich právo:

- prednostne zaradiť na prejednávanie určité veci podľa prednostného poradia (napr. z dôvodu veľkých prieťahov v konaní, skúmania prijateľnosti alebo podstaty sťažnosti na Európskom súde pre ľudské práva, naliehavosť veci z hľadiska rizika nenapraviteľných následkov oneskoreného riešenia a pod.);
- vydávať praktické usmernenia sudcom s cieľom zrýchliť konanie;

Tieto právomoci má predseda Európskeho súdu v zmysle Rokovacieho poriadku, ak ide o naliehavú vec. Je však otázne do akej miery je pravidlo o prednosti veci akceptovateľné z hľadiska zasahovania do právomocí vo veci konajúceho sudcu.
J) Výhodnosť zmieru
Podporovať vyriešenie veci zmierom. V tejto súvislosti sa ešte raz žiada pripomenúť, že v sporoch pred Súdom sa tajomník Súdu automaticky ponúkne stranám ako sprostredkovateľ zmieru ihneď potom ako Súd prijme sťažnosť na preskúmanie jej obsahu. Otázka znie, či by aj vnútroštátny civilný súd by nemohol mať v budúcnosti explicitnú právomoc ponúknuť sa v občianskom súdnom konaní ako sprostredkovateľ zmieru. Sprostredkovaním by mohol byť v budúcnosti bol poverený tajomník súdu alebo vyšší súdny úradník. V O.S.P. by sa mal zjednodušiť procesný postup súdu v zmierovacom konaní, a aby napr. rozhodnutie súdu o zmieri schváleného súdom nebolo potrebné odôvodňovať.

K) Komplexný prístup
Otázku znižovania počtu sťažností prejednávaných Súdom a vôbec prístup Slovenskej republiky k Súdu treba riešiť komplexne a koncepčne na úrovni vládnej, zákonodarnej a súdnej moci. Akékoľvek dobré čiastkové rezortné riešenie nemusí byť úplne efektívne z hľadiska dlhodobej perspektívy. Významným posunom v tomto smere je novela Ústavy SR.
L) Verejnosť konania
Dôsledne aplikovať zásadu verejnosti konania pred vnútroštátnymi súdmi v duchu článku 40 Dohovoru a pravidla 33 Rokovacieho poriadku Súdu, najmä možnosti účastníkov vyjadriť sa následne k veciam, o ktorých bolo rozhodnuté na neverejnom zasadnutí súdu. Zásada verejnosti konania nemusí podľa filozofie Súdu vždy zahrňovať povinnosť vždy uskutočniť ústne konanie. Rokovací poriadok Súdu umožňuje, aby o tejto veci rozhodli strany a Súd. Vo viacerých prípadoch, Súd oznámil vláde SR, že vzhľadom na charakter sporu, neinklinuje k myšlienke uskutočniť vo veci ústne pojednávanie, pretože vec je po právnej, skutkovej a procesnej stránke tak dostatočne objasnená, že pre rozhodnutie postačujú výsledky písomného konania. Ide najmä o veci týkajúce sa preukázaných prieťahov s súdnom konaní pred vnútroštátnymi súdmi.

M) Prevencia zneužitia procesných predpisov
Prijať ďalšie opatrenia proti zneužitiu existujúcich procesných predpisov účastníkmi zameranému na systematické oddialenie alebo neuskutočnenie ústneho konania. Ako príklad slúžia novely Trestného poriadku z roku 2000 (zákon č. 173/2000 Z.z. § 30 a 31; zák. č. 366/2000 Z.z. § 40). Rokovací poriadok Súdu umožňuje za určitých okolností, aby sa konanie uskutočnilo aj pri neospravedlnenej absencii predvolaných osôb. Pravidlo 64 Rokovacieho poriadku Súdu ustanovuje, že ak sa strana nedostaví na pojednávanie bez preukázania dostatočných dôvodov, Komora môže aj napriek neúčasti strany, za podmienky, že je presvedčená o správnosti svojho postupu z hľadiska výkonu spravodlivosti, pristúpiť k ústnemu konaniu“.

N) Všeobecné a konkrétne preventívne opatrenia vyžadované Výborom ministrov RE
Výbor ministrov Rady Európy, ktorý sleduje vykonávanie rozsudkov Súdu vyzýva štáty, aby prijímali všeobecné a konkrétne opatrenia na prevenciu opakovania porušení Dohovoru, ktorých sa dopustili štátne orgány. 

SR doteraz aplikovala ako všeobecné opatrenia najmä: 

Výchova a vzdelávanie občanov o ich právach; Výchova a vzdelávanie právnikov v pregraduálnom štúdiu; Postgraduálne vzdelávanie pracovníkov justície, prokuratúry, advokátov, pracovníkov št. správy a samosprávy; Pravidelné informovanie súdov o rozsudkoch Súdu týkajúcich sa SR; Publikovanie prekladov všetkých rozsudkov Súdu v Justičnej revue s cieľom sprístupniť ich text právnickej verejnosti i ďalším záujemcom

O) Ďalšia modernizácia systému súdnictva 
Ďalšia modernizácia systému súdnictva v SR si vyžaduje zvážiť:

Efektívnejšiu priamu aplikáciu Dohovoru sudcami všeobecných súdov v zmysle článku 11 Ústavy SR; Vytvoriť systém správnych súdov, ktoré by spĺňali podmienku nezávislého a nestranného „tribunálu“ v zmysle článku 6 ods. 1 Dohovoru (súčasný stav riešenia odvolaní proti rozhodnutiam administratívnych orgánov je nevyhovujúci z hľadiska chápania inštitútu opravných prostriedkov v Dohovore. Určitý prínos v tomto smere predstavuje zákon č. 152/1998 Z.z. o sťažnostiach; Úprava trestnoprávnych, občianskoprávnych a administratívnych procesných predpisov v zmysle účelu Dohovoru; Novelizovať zákon č. 80/1992 Zb. o štátnej správe súdov v záujme jeho premeny na efektívny a dostupný prostriedok nápravy; Zlepšiť personálne materiálne, technické a finančné vybavenie súdov; Zaviesť spracovanie spisov výpočtovou technikou podľa vzoru OS B. Bystrica na všetkých súdoch v rámci SR; Prepojiť jednotnou informačnou sieťou súdnu sústavu SR (za podmienky dostatočnej ochrany databáz pred neoprávneným zásahom); Vytvoriť centrálny monitorovací mechanizmus vecí, v ktorých existujú prieťahy a/alebo boli v uvedenej veci podané na Európsky súd pre ľudské práva; Prijať osobitné odporúčania pre sudcov upravujúce postup pri predchádzaní prieťahom v konaní a na urýchlenie vybavovania tých vecí, ktoré už boli označené za protiprávne na Európskom súde pre ľudské práva; Využívať odborné skúseností justičných orgánov iných zmluvných strán Dohovoru.

V. ZÁVERY

V kalendárnom roku 2000 agent SR v konaní pred Súdom priebežne plnil úlohy, ktoré vyplývajú z uznesenia vlády SR č. 732 z 19. júla 1994. Všetky termínované úlohy vo vzťahu k Súdu boli dodržané. Rovnako boli dodržané povinnosti SR týkajúce sa plnenia podmienok rozsudkov Súdu vo vlastnej veci, pri určení spravodlivého zadosťučinenia alebo vo veci vyčiarknutia veci zo zoznamu v dôsledku dosiahnutia zmieru. 

V hodnotiacom období došlo k nárastu počtu sťažností podaných proti Slovenskej republike na Európskom súde pre ľudské práva a zvýšeniu počtu oznámených sťažností o 40 sťažností. Celkový počet sťažností notifikovaných vláde SR od roku 1993 tak stúpol na 76.

Najčastejšie namietaným porušením Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a dodatkových protokolov k nemu je článok 6 Dohovoru, zabezpečujúci každému najmä právo na spravodlivé prejednanie jeho veci, týkajúcej sa určenia občianskych  práv alebo záväzkov alebo rozhodnutia o trestnom obvinení v primeranom čase pred nezávislým a nestranným tribunálom zriadeným zákonom.

V roku 2000 prevládali ako najčastejšie námietky sťažovateľov námietky proti neprimeranej dĺžke konania pred vnútroštátnymi súdmi. Vo väčšine prípadov, neprimeraná dĺžka konania je spôsobená objektívnymi okolnosťami, najmä dočasnou preťaženosťou súdov v dôsledku nárastu sporov súvisiacich s úsilím o nápravu starých krívd, reštitúciami, prechodom k trhovej ekonomike, rozvojom vlastníckych a obchodných vzťahov a pod. To však nezbavuje SR zodpovednosti, ak súčasne s konštatovaním prieťahov nepodnikla okamžité kroky na prevenciu alebo odstránenie objektívnych prekážok konania. 

V roku 2000 boli prijaté viaceré dôležité legislatívne, administratívne a iné opatrenia na vytvorenie optimálnejších podmienok pre zníženie počtu sťažností proti SR v Štrasburgu. Ďalšie opatrenia sa pripravujú. Novela Ústavy SR  má v tomto smere zásadný pozitívny význam pretože vytvára nový efektívny, teoreticky aj prakticky prístupný právny prostriedok nápravy, poskytujúci sťažovateľovi primeranú šancu na úspech, a jeho vyčerpanie bude podmienkou pre možnosť podať sťažnosť na Európsky súd pre ľudské práva v zmysle článku 35 ods. 1 Dohovoru. Pokiaľ ide o už prijaté sťažnosti na Súde,  bude potrebné, po konzultácii so Súdom, zvážiť ďalší postup. Jedným z možných riešení je, aby Súd odročil rozhodnutie o podstate prijatej sťažnosti pokiaľ o veci nerozhodne ÚS SR alebo naopak. Pokiaľ ide o sťažnosti, o ktorých prijateľnosti Súd ešte nerozhodol, Súd by mohol upozorniť sťažovateľov na existenciu nového prostriedku a na dodatočnú možnosť jeho využitia s tým, že odročí svoje rozhodnutie o prijateľnosti sťažnosti až do rozhodnutia ÚS SR. Nie je isté, či tento postup Súd prijme, pretože Dohovor predpisuje v článku 35 povinnosť využiť domáce prostriedky nápravy pred podaním sťažnosti a nie dodatočne po podaní sťažnosti. Až do nadobudnutia účinnosti novely Ústavy sa s najväčšou pravdepodobnosťou bude postupovať podľa doterajšej praxe.

V rozhodnutí zo 16.11.1999 o prijateľnosti sťažnosti vo veci Ankica. Horvat v. Chorvátsko (č. 51585/1999) Súd konštatoval pri posudzovaní podobnej situácie (v roku 1999 bol novelizovaný zákon o Ústavnom súde Chorvátska ktorý výnimočne umožňuje ústavnému súdu preskúmať ústavnú sťažnosť aj pred vyčerpaním iných vnútroštátnych prostriedkov nápravy, ak má za to, že namietané konanie alebo opomenutie konať v primeranej lehote, hrubým spôsobom porušuje ústavné práva a slobody sťažovateľa  a nezahájenie konania pred ústavným súdom by spôsobila riziko závažných a nenapraviteľných následkov pre sťažovateľa) Súd konštatoval, že nepovažuje za preukázané, že ústavný súd by mohol posúdiť aj prieťahy v konaní ku ktorému došlo pred účinnosťou novely tohto zákona.

Určitý praktický problém vyvstáva aj v tom, že novela Ústavy SR, ktorou sa uvedie do života nový mechanizmus nadobudne účinnosť až v roku 2002, zatiaľ čo v účinnosti už je novelizovaný článok 75 zákona č. 38/1993 Z.z. o  ÚS SR. Bez prepojenia na mechanizmus podľa článku 127 Ústavy SR je spomenutý § 75 len čiastočne využiteľný, pretože napríklad nerieši otázku efektívnej nápravy pokiaľ ide o sťažnosti namietajúce neprimeranú dĺžku konania pred súdmi.

ÚS SR ani po nadobudnutí účinnosti novely Ústavy SR nemôže zabezpečiť primeranú nápravu v „starých“ veciach prijatých Európskym Súdom pred nadobudnutím účinnosti novelizovaného § 75.  Pritom, v mnohých veciach existenciu prieťahov v konaní priznali aj samotné súdy. Tieto veci treba čo najskôr riešiť zmierom a s pomocou Súdu (v zmysle článku 38 Dohovoru a pravidla 62 Rokovacieho poriadku Súdu). Výška spravodlivého zadosťučinenia a suma navrhovaného zmieru, pri určení ktorej Súd v minulosti ešte zohľadňoval postavenie SR a iných krajín strednej a východnej Európy, nezodpovedá sumám stanoveným Súdom vo vzťahu k iným zmluvným stranám Dohovoru. V roku 2000 tajomník Druhej sekcie Súdu v rámci pracovných kontaktov opakovane upozornil na to, že zámerom Súdu v budúcnosti je prejsť na rovnoprávnu základňu. Inými slovami, cena spravodlivého zadosťučinenia alebo zmieru bude v budúcich mesiacoch alebo rokoch „drahšia“ ako bola doteraz. Pokiaľ sa Súd rozhodne pre „uniformitu“ v roku 2001, primerane zvýši výšku súm určených na spravodlivé zadosťučinenie a zmier na úroveň zodpovedajúcu jeho judikatúre a praxi. To bude mať za dôsledok zvýšené čerpanie prostriedkov štátneho rozpočtu vyčlenených na pokrytie finančných záväzkov SR vyplývajúcich z rozsudkov Súdu. 

Niektoré príklady na spravodlivé zadosťučinenie za prieťahy v konaní (bez nákladov spojených s konaním):

Jafredou v. Francúzsko (č. 39843/98)		9 r. 		20.000	FF	
Ledonne (No 1) v. Taliansko (č. 35742/97)		5 r. 5 m.		15,000.000 ITL
Ledonne (No 2) v. Taliansko (č. 38414/97)		4r. 14 m.		12,000.000 ITL
Caillot v. Francúzsko (č. 36932/97)		6 r. 3 m.		25.000 FF
Nunes Violante v. Portugalsko (č. 33953/96)	9 r. 2 m.		1,000.000 ESC
Bosio a Moreti v. Taliansko (č. 38608/97)		12 r. 		25,000.000 ITL
Djaid v. Francúzsko (č. 38687/97)		4 r. 6 m.		20.000 FF
Scalvini v. Taliansko (č. 36621/97)		10 r. 3 m.		35,000.000 IT	
Maini v. France (č. 31801/96)			4 r. 6 m.		30.000 FF	
Don Simon v. Francúzsko (č. 36754/97)		5 r. 6 m.		35.000 FF	
Blaisot v. Fracúzsko (č. 33207/96)		12 r. 5 m.		40.000 FF	
Nielsen v. Dánsko (č. 33488/96)			8 r. 6 m.		70.000 Dán. K	
Majaric v. Slovinsko (č. 28400/95)		4 r. 5 m.		300.000Sl.toliarov
Serra v. Francúzsko (č. 34206/96)		10 r. 3 m.		30.000 FF
Barfuss v. ČR (č. 35848/97)			3 r. 10 m.		100.000 ČK
Moretti v. Taliansko (č. 45067/98)		5 r. 7 m.		10,000.000 ITL
Sartori v. Taliansko (č. 45069/98)		15 r. 7 m.		30,000.000 ITL
Novotný v. Taliansko (č. 45072/98)		13 r. 3 m.		40,000.000 ITL

Matter v. SR				7 r. 3 m.		nepožiadal
Savič	v. SR				2 r. 5 m.		30.000 ATS
P.S.v. SR					6 r. 1 m.		126.000.- SK
Bohunický v. SR				7 r. 5 m.		100.000.- SK
E. Jóri					5 r. 11 m.		150.000.- SK

Význam nového mechanizmu nápravy pred ÚS SR preto spočíva aj v tom, že pokiaľ bude o  výške finančného zadosťučinenia rozhodovať ÚS SR, bude si v tomto smere vytvárať vlastnú judikatúru s nižšími sumami odškodnenia. Na druhej strane, vzhľadom na to, že článok 41 Dohovoru o spravodlivom zadosťučinení má povahu doplnkového odškodnenia, rozdiel medzi výškou spravodlivého zadosťučinenia stanovenou Súdom a ÚS SR by nemal byť neprimeraný, pretože sťažovateľ by mohol požadovať Súd o „doplatenie“ rozdielu.

Hoci hlavným cieľom Slovenskej republiky vo vzťahu k Súdu v roku 2000 bolo usilovať o urýchlenie vybavovania odôvodnených sťažností prijatých Súdom a k prevencii podávania nových sťažností, treba konštatovať, že ide o zložitý a komplexný  proces, ktorý nezávisí len na vôli štátu, ale ktorý podlieha pravidlám konania pred Súdom a je ovplyvňovaný právnou, procesnou a skutkovou zložitosťou veci ako aj správaním sa ostatných účastníkov konania.

Kľúčovou otázkou aj naďalej zostáva problém neprimeranej dĺžky konania pred vnútroštátnymi súdmi. Európsky súd vychádza z tézy, že „Neskorá spravodlivosť nie je spravodlivosť“.  V tomto zmysle, náprava súčasného stavu v rámci SR si vyžaduje najmä ďalšie urýchlenie a skončenie súdnych konaní namietaných  v Štrasburgu, ako aj efektívne poskytnutie primeraného odškodnenie sťažovateľom za doteraz utrpenú ujmu (na úrovni dotknutého súdu, MS SR alebo ÚS SR). Prevencia sťažností predpokladá prijatie ďalších všeobecných alebo  konkrétnych legislatívnych, administratívnych a iných opatrení zameraných na odstránenie dôvodov, pre ktoré sa sťažovatelia obracajú na Súd. Pracovníci kancelárie agenta SR v konaní pred Súdom sú pripravený podieľať sa na ich odbornej príprave.

Z pracovných kontaktov so všeobecnými súdmi v roku 2000 vyplýva, že právoplatne sa zatiaľ právoplatne skončilo menej konaní vo veciach súvisiacich so sťažnosťami podanými proti SR v Štrasburgu. V porovnaní s rokom 1999 však došlo k určitému vývoju v týchto konaniach, čím potvrdila sa zvýšená aktivita súdov i štátnej správy súdov. To je priaznivý moment.  Je dôležité, aby dotknuté súdy SR v roku 2001 priebežne vyhodnocovali stav vybavovania otvorených vecí, ktoré súvisia s podaniami v Štrasburgu, a priebežne informovali o vývoji. Nové skutočnosti budú ihneď oznamované Súdu. 

Zrýchlenie vybavovania vecí pred vnútroštátnymi súdmi bude mať pozitívny vplyv na postupné odstraňovanie v súčasnosti existujúceho protirečenia medzi objektívnou nutnosťou posilňovať zásadu nezávislosti súdnej moci a objektívnou potrebou predchádzať negatívnym finančným dôsledkom pre SR vyplývajúcim z „neprimerane dlhého“ (z hľadiska Európskeho súdu) uplatňovania tejto nezávislosti. 

Hoci porovnanie výdavkov, ktoré ktorýkoľvek štát v súčasnosti vynakladá na vyplácanie spravodlivého zadosťučinenia, s predpokladanými výdavkami potrebnými na uskutočnenie koncepčných zmien v záujme odstránenia príčin a prevenciu ďalších sťažností, by pravdepodobne vyznelo v neprospech nákladnejších koncepčných zmien, z dlhodobého hľadiska je rozhodne výhodnejšie tieto zmeny urobiť. Opakovaná kritika Talianska v Rade Európy za to, že prijalo len málo všeobecných a konkrétnych opatrení na zníženie počtu sťažnosti proti Taliansku v Štrasburgu, potvrdzuje, že tolerovať vyššie uvedené protirečenia sa nevypláca, hoci, samozrejme, nie sú známe všetky dôvody, ktoré viedli Taliansko k dnes kritizovanému postupu. Výsledkom medzinárodnej kritiky je to, že Taliansko nakoniec prijalo koncepčný zámer ako odstrániť súčasný  nevyhovujúci stavu. 

Kladne možno hodnotiť spoluprácu a odborné kontakty s Ústavným súdom SR, s inými dotknutými súdmi, s ich predsedami ako aj s jednotlivými sudcami v roku 2000. Rovnako pozitívna a efektívna bola spolupráca s príslušnými rezortmi, sekciami a odbormi ministerstva spravodlivosti, ministerstva vnútra, ministerstva zahraničných vecí, s inými ústrednými orgánmi štátnej moci a správy, s okresnými a daňovými úradmi, ako aj s a inými dotknutými inštitúciami v SR. Treba im vysloviť uznanie za väčšinou operatívny a ústretový prístup. Pozitívne možno hodnotiť spoluprácu so Stálou misiou SR pri Rade Európy v súvislosti so sledovaním veci vo Výbore delegátov ministrov a vykonávaní rozsudkov Súdu. Bolo by želateľné zvážiť možnosť, či by sa agent SR nemohol zúčastňovať (spolu so zástupcom MZV SR) na niektorých pracovných zasadnutiach právnych expertov v rámci Výboru RE pre zdokonalenie postupu pri ochrane ľudských práv (CDDH) a najmä na zasadnutiach výboru DH-PR (Committee of experts for the improvement of procedures for the protection of human rights) Tento orgán RE okrem iného prerokúva námety na vhodné opatrenia na zlepšenie účinnosti konania pred Súdom. V roku 2000 účasť na týchto vysoko odborných podujatiach zabezpečovalo MZV SR a následne informovalo (na požiadanie alebo z vlastnej iniciatívy) kanceláriu agenta SR.

Všetky úlohy v roku 2000 plnil agent popri prebiehajúcich personálnych, materiálnych a technických zmenách, ktoré sa uskutočnili. 

Vyčlenenie samostatnej položky v prílohe č. 6 k zákonu o rozpočte SR na rok 2001 umožní účelové pokrytie finančných záväzkov SR vyplývajúcich z rozsudku Súdu do výšky 5 miliónov korún. Bolo by účelné zvážiť, aby sa táto suma v budúcom rozpočte zvýšila aj o finančné prostriedky potrebné na činnosť advokátov a znalcov, ktorých pomoc môže využívať agent v rámci písomného a ústneho konania v súlade s pravidlom 35 Rokovacieho poriadku Súdu. Túto pomoc bežne využívajú pred Súdom zástupcovia iných Zmluvných štátov Dohovoru. SR zatiaľ túto možnosť zatiaľ nevyužíva.