Priorita: 1. OCHRANA A RACIONÁLNE VYUŽÍVANIE VÔD

Problémový okruh: 1.1 Nedostatok pitnej vody
Environmentálne opatrenia:
1.1.1	Výstavba vodovodov a vodojemov v obci
1.1.2	Dobudovanie vodovodov a vodojemov v obci
1.1.3	Výstavba skupinových a diaľkových vodovodov
1.1.4	Dobudovanie skupinových a diaľkových vodovodov
1.1.5	Budovanie zariadení na využitie zdrojov podzemných vôd
1.1.6	Budovanie zariadení na využitie zdrojov povrchových vôd

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:

1. Dostupnosť miestnych vodných zdrojov (miera obtiažnosti zabezpečenia vody z miestnych
    zdrojov)
	 veľmi nízka až nízka
	 stredná
	 vysoká až veľmi vysoká
2. Počet obyvateľov 
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí
3. Počet obyvateľov zásobovaných z verejných vodovodov 
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí

4. Štádium realizácie investície
	 v realizácii				- R
	 v projekcii				- P
	 v predprojektovej príprave		- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru	- Z

Problémový okruh: 1.2 Ohrozenie kvality vôd
Environmentálne opatrenia:
1.2.1 Výstavba ČOV
1.2.2 Výstavba kanalizácie
1.2.3 Výstavba kanalizácie a ČOV
1.2.4 Dobudovanie ČOV
1.2.5 Dobudovanie kanalizácie
1.2.6 Dobudovanie kanalizácie a ČOV
1.2.7 Rekonštrukcia kanalizácie
1.2.8 Rekonštrukcia a intenzifikácia ČOV
1.2.9. Rekonštrukcia kanalizácie a ČOV

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Počet obyvateľov 
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí 

2. Počet obyvateľov napojených na verejnú kanalizáciu a ČOV 
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí 
3. Znečistenie povrchových vôd – kvalita vôd
	 nízka až veľmi nízka
	 stredná
	 vysoká až veľmi vysoká
4. Znečistenie podzemných vôd – kvalita vôd
	 nízka až veľmi nízka
	 stredná
	 vysoká až veľmi vysoká
5. Veľkosť zdroja znečisťovania vôd
	 veľký
	 stredný
	 malý
6. Štádium realizácie investície
	 v realizácii						- R
	 v projekcií						- P
	 v predprojektovej príprave				- PP
	 v štádiu identifikovaného 
   problému / ideového zámeru 			- Z

Problémový okruh: 1.3 Regulácia odtokových pomerov
Environmentálne opatrenia:
1.3.1 Regulácia vodných tokov
1.3.2	Revitalizácia vodných tokov a inundačných území
1.3.3	Zvýšenie retenčnej schopnosti krajiny

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Miera naliehavosti realizácie opatrenia
 veľká
	 stredná
	 malá
2. Koeficient ekologickej stability územia
	 ekologicky stabilné územie
	 ekologicky stredne stabilné územie
	 ekologicky nestabilné územie
3. Štádium realizácie
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného 
   problému / ideového zámeru		- Z

Problémový okruh: 1.4 Nebezpečenstvo záplav a ohrozenie povodí
Environmentálne opatrenia:
1.4.1 Výstavba a úprava hrádzí
1.4.2 Výstavba vodných nádrží a poldrov
1.4.3 Úprava vodných nádrží a poldrov

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení

1. Ohrozenosť obyvateľstva
	 nízka
	 stredná
	 vysoká 
2. Ohrozenosť majetku 
 nízka
	 stredná
	 vysoká
3. Predpoklad zaplavenia územia – potenciálne zaplavená plocha
 malá
	 stredná
	 veľká
4. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii						- R
	 v projekcii						- P
	 v predprojektovej príprave				- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru			- Z

Priorita: 2. OCHRANA OVZDUŠIA

Problémový okruh: 2.1. Environmentálne nevhodná technológia a palivová základňa
Environmentálne opatrenia:
2.1.1 Zmena technológií na znížení emisií
2.1.2 Zmena palivovej základne

Problémový okruh: 2.2.  Využívanie obnoviteľných zdrojov energie
Environmentálne opatrenia:
2.2.1	Využívanie geotermálnej energie
2.2.2	Využívanie vodnej energie
2.2.3	Využívanie biomasy
2.2.4	Využívanie bioplynu
2.2.5	Využívanie slnečnej energie
2.2.6	Využívanie veternej energie

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Zaťaženie územia znečisťujúcimi látkami v ovzduší
	 minimálne až mierne znečistenie
	 stredné znečistenie
	 zvýšené až silné znečistenie
2. Vplyv na vodohospodársky chránené územia
	 malý
	 stredný
	 veľký
3. Vplyv na chránené časti prírody
	 v II. stupni ochrany prírody
	 v III. stupni ochrany prírody
	 vo IV. a V. stupni ochrany prírody 
4. Veľkosť zdroja znečisťovania ovzdušia (kategorizácia podľa vyhlášky MŽP SR č.410/ 2003)
	 veľký zdroj znečisťovania ovzdušia
	 stredný zdroj znečisťovania ovzdušia
	 malý zdroj znečisťovania ovzdušia

5. Stupeň významnosti z hľadiska dodržania limitných hodnôt podľa Viedenského dohovoru o ochrane ozónovej vrstvy Zeme
	● I. stupeň – prekročená limitná hodnota
	● II. stupeň – prekročená dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia
	● III. stupeň – neprekračuje sa dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia

6. Stupeň významnosti z hľadiska dodržania limitných hodnôt podľa Rámcového dohovoru o zmene klímy a protokolov na jeho vykonanie
	● I. stupeň – prekročená limitná hodnota
	● II. stupeň – prekročená dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia
	● III. stupeň – neprekračuje sa dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia
7. Stupeň významnosti z hľadiska dodržania limitných hodnôt podľa Dohovoru o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranice štátov a protokolov na jeho vykonanie
	● I. stupeň – prekročená limitná hodnota
	● II. stupeň – prekročená dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia
	● III. stupeň – neprekračuje sa dolná medza hodnotenia kvality ovzdušia
8. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Priorita: 3. ODPADOVÉ HOSPODÁRSTVO

Problémový okruh: 3.1 Spaľovanie a skládkovanie odpadov
Environmentálne opatrenia:
3.1.1 Rekonštrukcia  spaľovní
3.1.2 Výstavba spaľovní
3.1.2 Dobudovanie a rozširovanie riadených skládok odpadov

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Kategorizácia odpadov
	 N (nebezpečný odpad)
	 O (ostatný odpad)
2. Množstvo nebezpečných odpadov – vznik nebezpečných odpadov t/rok
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí 
3. Zaťaženosť územia odpadmi 
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí 
4. Vplyv na vodohospodársky chránené územia
	 malý
	 stredný
	 veľký
5. Vplyv na chránené časti prírody
	 v II. stupni ochrany prírody
	 v III. stupni ochrany prírody
	 vo IV. a V. stupni ochrany prírody
6. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Problémový okruh: 3.2 Separácia, recyklácia a zhodnocovanie odpadov
Environmentálne opatrenia:
3.2.1 Separácia odpadov a budovanie stredísk vyseparovaných odpadov
3.2.2 Budovanie zariadení na recykláciu a zhodnocovanie odpadov

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:

1. Množstvo odpadov podľa separovaných komodít
	• opotrebované batérie a akumulátory
	• odpadové oleje
	• opotrebované pneumatiky
	• odpady s viacvrstvových kombinovaných materiálov
	• elektronický šrot
	• odpady z polyetyléntereftalátu
	• odpady z polyetylénu
	• odpady z polypúropylénu
	• odpady z polyvinylchloridu
	• odpady zo žiariviek s obsahom ortuti
	• odpady z papiera
	• odpady zo skla
	• staré vozidlá
	• biologicky rozložiteľné odpady
2. Zaťaženosť územia odpadmi
	 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí
3. Vplyv na vodohospodársky chránené územia
	 malý
	 stredný
	 veľký
4. Vplyv na chránené časti prírody
	 v II. stupni ochrany prírody
	 v III. stupni ochrany prírody
	 vo IV. a V. stupni ochrany prírody
5. Štádium realizácie investície
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Priorita: 4. STARÉ ENVIRONMENTÁLNE ZÁŤAŽE

Environmentálne opatrenia:
4.1 Likvidácia a rekultivácia skládok
4.2 Likvidácia a rekultivácia odkalísk
4.3 Likvidácia a rekultivácia priemyselných háld
4.4 Čistenie a revitalizácia kontaminovaných vodných nádrží , jazier a tokov
4.5 Likvidácia starých banských diel ohrozujúcich životné prostredie
4.6 Likvidácia a rekultivácia prostredia znečisteného bývalou Sovietskou armádou  a iných kontaminovaných území

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:

1. Kvality životného prostredia
	 nízka
	 stredná
	 vysoká 
2. Vplyv na vodohospodársky chránené územia
	 malý
	 stredný
	 veľký
3. Vplyv na chránené časti prírody
	 v II. stupni ochrany prírody
	 v III. stupni ochrany prírody
	 vo IV. a V. stupni ochrany prírody
4. Vplyv na obytné a rekreačné priestory
	 umiestnenie v obytných a rekreačných priestoroch
	 umiestnenie v blízkosti obytných a rekreačných priestorov 
	 umiestnenie vo väčšej vzdialenosti od obytných a rekreačných priestorov
5. Veľkosť environmentálnej záťaže
 v obci
	 v mikroregióne
	 v okrese
	 v povodí
6. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Priorita: 5. OCHRANA PRÍRODY A KRAJINY

Problémový okruh: 5.1 Vybudovanie infraštruktúry ochrany prírody a krajiny

Environmentálne opatrenia:
5.1.1 Budovanie informačných centier a správ ochrany prírody a krajiny
5.1.2 Budovanie vstupov do chránených území
5.1.3 Budovanie náučných chodníkov a lokalít

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Význam chránenej časti prírody
	 nadregionálny
	 regionálny
	 miestny
2. Kategorizácia chránených území
	 národné parky
	 chránené krajinné oblasti
	 ostatné
3. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikované 
	  problému / ideového zámeru		- Z

Problémový okruh: 5.2 Starostlivosť o chránené časti prírody

Environmentálne opatrenia:
5.2.1 Realizácia programov starostlivosti alebo programov záchrany chránených druhov
5.2.2 Realizácia programov starostlivosti alebo programov záchrany chránených území
5.2.3 Zabezpečenie územného systému ekologickej stability

Kritériá na členenie opatrení:

1. Význam chránenej časti prírody
	 nadregionálny
	 regionálny
	 miestny
2. Koeficient ekologickej stability územia
	 ekologicky stabilné územie
	 ekologicky stredne stabilné územie
	 ekologicky nestabilné územie 
3. Ohrozenosti chránených častí prírody
	 neohrozené
 ohrozené
	 kriticky ohrozené

4. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Priorita: 6. OCHRANA A RACIONÁLNE VYUŽÍVANIE PRÍRODNÝCH ZDROJOV

Problémový okruh: 6.1. Exploatácia prírodných zdrojov a krajiny

Environmentálne opatrenia:
6.1.1. Ochrana prírodných zdrojov
6.1.2. Starostlivosť o krajinu

Kritériá na členenie environmentálnych opatrení:
1. Význam 
	 nadregionálny
	 regionálny
	 miestny
2. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikované 
	  problému / ideového zámeru		- Z

Problémový okruh: 6.2. Využívanie prírodných zdrojov

Environmentálne opatrenia:
6.2.1. Geologický výskum a prieskum prírodných zdrojov
6.2.2. Racionálne využívanie prírodných zdrojov

Kritériá na členenie opatrení:

1. Význam 
	 nadregionálny
	 regionálny
	 miestny

2. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

Problémový okruh: 6.3. Nebezpečenstvo zosuvov, svahových deformácií a prírodných katastrof

Environmentálne opatrenia:
6.3.1. Sanácia zosuvov
6.3.2. Stabilizácia svahov
6.3.3. Predchádzanie prírodným katastrofám a ohrozeniu zdravia obyvateľstva

Kritériá na členenie opatrení:

1. Ohrozenie intravilánov a infraštruktúry
	 neohrozené
	 ohrozené
	 kriticky ohrozené
2. Ohrozenie chránených častí prírody
	 neohrozené
	 ohrozené
	 kriticky ohrozené

3. Štádium realizácie opatrenia
	 v realizácii					- R
	 v projekcii					- P
	 v predprojektovej príprave			- PP
	 v štádiu identifikovaného
	   problému / ideového zámeru		- Z

NÁVRH
NÁRODNÉHO ENVIRONMENTÁLNEHO AKČNÉHO PROGRAMU

1.	NÁRODNÉ ENVIRONMENTÁLNE AKČNÉ PROGRAMY

Vláda Slovenskej republiky svojím uznesením č. 1112/1999 schválila Národný environmentálny akčný program II. (NEAP II.) na roky 2000 - 2003. Týmto uznesením okrem iného uložila ministrovi životného prostredia sledovať a vyhodnocovať efektívnosť a plnenie opatrení NEAP SR II.  s cieľom kontroly jeho realizácie a ďalšej aktualizácie na úrovni vlády v roku 2003. Tomuto dokumentu predchádzal v roku 1996 Národný environmentálny akčný program (NEAP I. ) na roky 1996 - 1999 (uznesenie vlády SR č. 350/1996), ktorý v súlade s princípmi, prioritami a dlhodobými cieľmi schválenej Stratégie štátnej environmentálnej politiky prvý raz v SR uviedol opatrenia na zlepšenie stavu jej životného prostredia. 
NEAP II. rešpektoval stav environmentálnej situácie v Slovenskej republike (SR), osobitne vo vzťahu k stredoeurópskemu regiónu a k Európskej únii (EÚ), Národný program pre prijatie acquis communautaire pre oblasť životného prostredia (NPPA), ako aj celý rad medzinárodných dohovorov, ku ktorým SR pristúpila v celosvetovom alebo európskom meradle. 
Národný environmentálny akčný program III. (NEAP III.)  na roky 2003 – 2007 až 2010 nadväzuje na dosiahnuté výsledky environmentálnej politiky a na novú environmentálnu situáciu vo svete, v Európe a na Slovensku s aktualizáciou priorít, cieľov, opatrení, predpokladaných zdrojov a prostriedkov na odstraňovanie nadregionálnych a dôležitejších regionálnych zdrojov znečistenia životného prostredia a riešenie ďalších vážnejších environmentálnych problémov.

2. MEDZINÁRODNÁ ENVIRONMENTÁLNA POLITIKA 

2.1. OSN, OECD a EÚ

Environmentálna politika (SR) vychádzala v medzinárodných súvislostiach v uplynulom období z
-	Konferencie OSN o životnom prostredí  a rozvoji (Rio de Janeiro,1992 ),
-	environmentálnych programov OSN, OECD a EÚ,
-	medzinárodných dohovorov s environmentálnym zameraním.
Tieto východiská ostávajú naďalej aktuálne tak, ako to potvrdil Svetový summit o trvalo udržateľnom rozvoji (Johannesburg, 2002). Prijatá Johannesburská politická deklarácia zaväzuje vlády členských štátov OSN k realizácii Implementačného plánu, smerujúceho k urýchlenému dosiahnutiu cieľov a opatrení Agendy 21 aj z environmentálneho hľadiska. 
Za významné treba pokladať aj environmentálne aktivity Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD), ktorej 30-tym členom sa SR stala 14. decembra 2000. V máji 2001 OECD prijala Environmentálnu stratégiu pre prvú dekádu 21. storočia, ktorá definuje ciele zamerané na skvalitnenie environmentálnej politiky záväzné aj pre SR.
Prehľad environmentálnej výkonnosti SR bol vypracovaný a prijatý OECD v roku 2002. V ňom OECD odporučila vláde SR viaceré opatrenia smerujúce k zlepšeniu environmentálnej situácie v SR.
Starostlivosť o životné prostredie patrí už dlhodobo k  prioritám aj EÚ. Dvojpilierový sociálno - ekonomický model trvalo udržateľného rozvoja EÚ  (Cardiffe ,1998)  bol na Summite Rady Európy v roku 2000 v Lisabone doplnený o tretí - environmentálny pilier. V rámci stratégie Udržateľná Európa pre lepší svet sa EÚ zameriava aj na environmentálne problémy, najmä klimatické zmeny, optimalizáciu využívania životného prostredia a obmedzovanie jeho znečisťovania. Na Konferencii o trvalo udržateľnom rozvoji v Malmö (2001) bol predstavený 6. Environmentálny akčný program EÚ ( 6. EAP).
6.EAP sa zameriava najmä na
a)	klimatické zmeny, osobitne implementáciu Kjótskeho protokolu,
b)	ochranu prírody,   vrátane realizácie programu NATURA 2000 a skvalitnenie územného plánovania z hľadiska ochrany a tvorby krajiny,
c)	 obmedzovanie znečisťovania  životného prostredia v prospech zdravia,   
d)	ochranu prírodných zdrojov a odpadové hospodárstvo, vrátane podpory zneškodňovania, minimalizácie a recyklácie odpadov. 
6.EAP zohľadňuje rozširovanie Európskej únie, pričom zdôrazňuje potrebu sústreďovania investícií na budovanie environmentálnej infraštruktúry a na odstránenie starých environmentálnych záťaží. V zmysle 6. EAP je potrebné, aby sa kandidátske krajiny zamerali predovšetkým na udržanie neznečistenej krajiny, zlepšenie kvality zdevastovaného životného prostredia, zabránenie rozširovaniu výstavby do voľnej nezastavanej krajiny, na zvýšenú kontrolu rozvoja zastavaného územia a na renováciu jeho životného prostredia na základe územných plánov. 

2.2. Medzinárodné dohovory

SR je zmluvným štátom viacerých medzinárodných dohovorov s environmentálnym zameraním, ktoré ovplyvňujú environmentálnu situáciu a politiku na Slovensku. K najdôležitejším patria: 
-	v rámci ochrany ovzdušia - Rámcový dohovor OSN o zmene klímy , Dohovor o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom  hranicami štátov, Viedenský dohovor o ochrane ozónovej vrstvy;
-	v rámci ochrany vôd - Dohovor o ochrane a využívaní hraničných vodných tokov a medzinárodných jazier,   Dohovor o spolupráci pri ochrane a trvalom využívaní Dunaja; 
-	v rámci odpadov – Bazilejský dohovor o riadení pohybu nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní ;
-	v rámci ochrany prírody  a krajiny - Dohovor o biologickej diverzite, Dohovor o mokradiach majúcich medzinárodný význam najmä ako biotopy vodného vtáctva, Dohovor o medzinárodnom obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a rastlín /CITES/,Dohovor o ochrane európskych voľne žijúcich organizmov a prírodných stanovíšť, Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov;
-	 v rámci uplatňovania environmentálnej politiky - Dohovor o hodnotení vplyvov na životné prostredie presahujúcich štátne hranice, Dohovor o cezhraničných vplyvoch priemyselných havárií,   Dohovor o ochrane svetového kultúrneho a prírodného dedičstva .

2.3. Integrácia do Európskej únie

SR sa stala asociovanou krajinou EÚ v roku 1993, teda v čase platnosti 5. Environmentálneho akčného programu EÚ (Smerom k trvalej udržateľnosti), ktorý zohľadnilo v Stratégii štátnej environmentálnej politiky. Následne Európska dohoda o pridružení ( Luxemburg, 1993) obsiahla v článku 81 environmentálne záväzky SR. 
V marci 1998 vláda SR schválila  prvý Národný program pre prijatie acquis communautaire (NPAA), ktorý obsahoval krátkodobé a strednodobé priority podľa jednotlivých kapitol acquis, vrátan environmentálnych priorít. Revidované verzie NPAA vláda schválila v máji 1999, marci 2000 a v júni 2001.  
Vláda SR svojím uznesením č. 1138/2001 schválila Integrovanú aproximačnú stratégiu v kapitole Životné prostredie. Kapitola Životné prostredie bola uzavretá na Prístupovej konferencii ministrov v Bruseli dňa 11. decembra 2001. SR vynegociovala sedem prechodných období k nasledovným predpisom EÚ: 
-	Smernica Rady č. 94/63/ES o riadení emisií VOC zo skladovania benzínu a jeho distribúcie z terminálov na čerpacie stanice ; 
-	Smernica Rady č. 94/67/ES o spaľovaní nebezpečného odpadu; 
-	Smernica Rady č. 91/271/EHS o čistení komunálnych odpadových vôd; 
-	Smernica Rady č. 76/464/EHS o znečistení spôsobenom určitými nebezpečnými látkami vypúšťanými do vodného prostredia; 
-	Smernica Rady  č. 96/61/ES o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania;
-	Smernica Rady č. 88/609/EHS (v znení smernice č. 94/66/ES) o obmedzení emisií určitých znečisťujúcich látok z veľkých spaľovacích zariadení do ovzdušia ;
-	Smernica 94/62/ES o obaloch a odpadu z obalov. 

3. REALIZÁCIA ŠTÁTNEJ ENVIRONMENTÁLNEJ POLITIKY 

	Podľa hodnotenia plnenia opatrení NEAP II. v kompetencii obcí, podnikateľských subjektov a ústredných orgánov štátnej správy, zodpovedných za starostlivosť o životné prostredie, možno konštatovať, že v rámci 
a)	ochrany ovzdušia a ozónovej vrstvy bolo z celkového počtu 109 investičných akcií 33 % splnených a 67 % nesplnených z dôvodu rozpracovanosti alebo nedostatku finančných prostriedkov,
b)	ochrany a racionálneho využívania vôd bolo 19 % opatrení investičného charakteru ukončených a 81 % opatrení (z celkového počtu 108) rozpracovaných,
c)	odpadového hospodárstva bolo z celkového počtu 66 investičných akcií 21 % splnených a 79 % rozpracovaných alebo nerealizovaných predovšetkým z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov. 

Finančné prostriedky na realizáciu investičných opatrení za obdobie 1999 - 2002 uvádza tabuľka č.1
										Tabuľka č.1
	Predpokladaná finančná náročnosť	Skutočne vynaložené finančné prostriedky	
	(tis. Sk)	( tis. Sk)	%	
Ovzdušie	35 253 819	16 543 406	46,92	
Voda	10 721 596	6 626 021	61,80	
Odpady	3 234 974	1 256 962	38,85	
Spolu	49 210 389	24 426 389	49,63	

V  ostatných sektoroch zodpovednosť za plnenie opatrení bola vo väčšine v kompetencii ústredných orgánov štátnej správy. V rámci rizikových faktorov a jadrovej bezpečnosti sa do roku 2002 (16 opatrení) splnilo 31 % a 63 % zostalo v štádiu rozpracovanosti. V rámci starostlivosti o prírodu a krajinu a územný rozvoj sa z 19 opatrení splnilo 32 % a 9 opatrení sa rozpracovalo (47 %). V ostatných sektoroch z celkového počtu 24 opatrení bolo 50 % splnených, 42 % opatrení je v štádiu rozpracovanosti a 8 % stratilo opodstatnenosť. 
Jedným z najvážnejších a stále pretrvávajúcich problémov, okrem nedostatku finančných prostriedkov na odstraňovanie starých environmentálnych záťaží a na environmentálne investície, je aj veľká rozostavanosť v budovaní environmentálnej infraštruktúry, čo vedie k nízkej efektivite vynaložených finančných prostriedkov. 
Negatívne do starostlivosti o životné prostredie zasiahla reorganizácia miestnej štátnej správy v roku 1996, ktorej výsledkom bolo okrem zrušenia samostatných úradov životného prostredia aj zníženie počtu zamestnancov štátnej správy životného prostredia v krajoch a okresoch o 32 %, čo sa v ďalších rokoch odrazilo vo výraznom znížení príjmov do Štátneho fondu životného prostredia (ŠFŽP) a účinnosti uplatňovania zákonnosti i prijatých opatrení. Zrušenie ŠFŽP, ktorý nebol závislý na štátnom rozpočte, tiež neprospelo riešeniu environmentálnych problémov.
Zlepšenie environmentálnej situácie môže napomôcť Národná stratégia trvalo udržateľného rozvoja (NSTUR), ktorú schválila vláda SR uznesením č.978/2001 a následne NR SR uznesením č.1989/2002.  NSTUR vychádza zo zhodnotenia odvetvových i regionálnych sociálnych, ekonomických, environmentálnych, kultúrnych a inštitucionálnych podmienok a ukazovateľov, pričom vedie k vytváraniu spoločnosti založenej na 16 princípoch a 40 kritériách trvalo udržateľného rozvoja. NEAP III ich zohľadňuje a určuje východiská, environmentálne priority, ciele a programové opatrenia na ďalšie obdobie.

4. PRIORITY  ŠTÁTNEJ  ENVIRONMENTÁLNEJ POLITIKY A
    ENVIRONMENTÁLNA REGIONALIZÁCIA

4.1. Priority štátnej environmentálnej politiky

V súvislosti s potrebou skvalitnenia životného prostredia SR a dobudovania environmentálnej infraštruktúry  na úroveň štátov EÚ  sa na obdobie 2003 – 2007 až 2010 navrhujú tieto priority štátnej environmentálnej politiky:

1.	zabezpečenie dostatku pitnej vody  a rozšírenie kanalizácie a čistiarní odpadových vôd (ČOV),
2.	zlepšenie kvality ovzdušia na prípustnú úroveň ako podmienky zdravia ľudí, predpokladu zmiernenia nežiaducich dôsledkov zmeny klímy a narušenia ozónovej vrstvy Zeme,
3.	predchádzanie a obmedzovanie vzniku odpadov, znižovanie ich environmentálneho rizika a zavedenie účinnejšieho systému nakladania s nimi,
4.	odstraňovanie starých environmentálnych záťaží,
5.	zachovanie biologickej a krajinnej diverzity a ochrana prírodných stanovíšť ohrozených druhov živočíchov a rastlín.
6.	ochrana a racionálne využívanie prírodných zdrojov

4.2. Environmentálna regionalizácia

Environmentálna regionalizácia je proces priestorového členenia krajiny, v ktorom sa podľa stanovených kritérií a vybraného súboru environmentálnych charakteristík vyčleňujú regióny s určitou kvalitou stavu alebo tendencie zmien životného prostredia. Výsledkom environmentálnej regionalizácie je vyčlenenie regiónov na základe syntézy vybraných environmentálnych ukazovateľov. Od jej prvého uvedenia pred desiatimi rokmi v rámci Stratégie štátnej environmentálnej politiky SR došlo  v roku 2002 k jej aktualizácii. 
V rámci vymedzenia 5 tried environmentálnej kvality (EK) dnes I. a II. stupeň vysokej a vyhovujúcej EK tvorí 68,1 % územia SR, III. stupeň mierne narušenej EK tvorí 6,7 %, IV. stupeň narušenej EK 21,0 % a V. stupeň silne narušenej EK tvorí 4,2 % územia SR. Najvyšší podiel obyvateľov žije v prostredí s narušenou a silne narušenou EK . Ide najmä o týchto 10 zaťažených oblastí:  
a)	bratislavská oblasť,				f) strednopohronská oblasť,
b)	dolnopovažská oblasť,			g) strednogemerská oblasť, 
c)	hornonitrianska oblasť,			h) strednospišská oblasť,	
d)	dolnonitrianska oblasť,			i) košickoprešovská oblasť,
e)	hornopovažská oblasť,			j) zemplínska oblasť.
	
Pri hodnotení vybraných ukazovateľov pre environmentálnu regionalizáciu sa medzi najvážnejšie  problémy radí stav environmentálnej infraštruktúry, najmä nedostatočné budovanie vodovodov, kanalizácií a čistiarní odpadových vôd (ČOV), pričom sa prejavujú výrazné rozdiely medzi jednotlivými regiónmi. 
V roku 2002 bolo  zásobovaných vodou z verejných vodovodov 70,48 % celkového počtu obcí (podľa VÚVH). Najvyššie hodnoty podielu napojenia obcí na vodovodnú sieť boli v žilinskom kraji (94,29 %) a bratislavskom kraji (91,67 %). Najnižšie hodnoty sú v košickom kraji (63,78 %) a prešovskom kraji (54,20%), s najnepriaznivejšou situáciou v okresoch Snina (26,47 %) a Stropkov (37,21 %). Počet obyvateľov zásobovaných vodou z verejných vodovodov dosiahol 4 498 233, čo predstavuje 83,61 % z celkového počtu. Oproti roku 2000, keď podiel osôb zásobovaných z verejných vodovodov bol 82,90 %, došlo k nárastu o 0,71 %. Najlepšia situácia je v bratislavskom kraji (95,41 %) a trenčianskom kraji (87,99 %), najhoršia v prešovskom kraji (74,80 %) a košickom kraji (78,29 %), v ktorých najnižšie hodnoty vykazovali okresy Vranov nad Topľou (48,62 %) a Sabinov (52,86 %).
Na verejnú kanalizáciu bolo v roku 2002 napojených v SR iba 504 obcí (podľa ŠÚ SR) , čo predstavuje 17,5 % z celkového počtu obcí SR, najviac v bratislavskom kraji (38,9 %) a žilinskom kraji (25,7 %), najmenej v nitrianskom kraji (8,9 %) a prešovskom kraji (14,1 %). Okresy s najmenším napojením obcí na kanalizáciu boli Stropkov (2,33 %) a Medzilaborce (4,35 %). Na verejnú kanalizáciu bolo napojených 2 967 tis (55,2 % ) obyvateľov SR. Oproti roku 2000 sa tento počet zvýšil cca o 11 000 obyvateľov. Najlepšia situácia bola v bratislavskom kraji (83,78 %) a banskobystrickom kraji (56,56 %); najhoršia v nitrianskom kraji (43,48 %) a trnavskom kraji (44,48 %) a v okresoch Námestovo (16,07 %) a Košice - okolie (19,24 %).
Počet obcí s kanalizáciou napojenou v roku 2002 na ČOV bol 389 (podľa ŠÚ SR), čo predstavuje 13,5 % celkového počtu obcí SR, najviac v bratislavskom kraji (29,2 %) a žilinskom kraji (23,2 %) a najmenej v nitrianskom kraji (7,1 %) a prešovskom kraji (10,8 %) bolo   percento   ČOV  na počet obcí najmenšie. Najhoršia situácia je v okresoch Stropkov (2,33 %) a Levoča (3,03 %). 
V roku 2001 bolo v SR 2 818 891 obyvateľov cez verejnú kanalizáciu napojených na ČOV čo predstavovalo len 52,40 % všetkých obyvateľov SR. Najlepšia situácia bola v bratislavskom kraji (83,35 %) a košickom kraji (55,12 %); najhoršia v nitrianskom kraji (41,46 %) a trnavskom kraji (44,09 %) a v okresoch Banská Štiavnica (2,33 %) a Gelnica (13,67 %).
	
5. 	SEKTOROVÉ VÝCHODISKÁ, PRIORITY, CIELE A PROGRAMOVÉ OPATRENIA

5.1. Ochrana a racionálne využívanie vôd

5.1.1.	 Východiská 
     
     Vodné hospodárstvo, ochrana kvality a množstva vôd a ich racionálneho využívania sa zabezpečuje v zmysle zákona č. 184/2002 Z. z. o vodách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (vodný zákon) prostredníctvom vodohospodárskych plánov čiastkových povodí, hydroekologických plánov čiastkových povodí a na základe týchto plánovacích dokumentoch spracovaného Generelu využívania vôd a ich ochrany (schváleného uznesením vlády SR č. 430/2002) a Koncepcie vodohospodárskej politiky Slovenskej republiky do roku 2005 (schválenej uznesením vlády SR č. 404/2002 a uznesením NR SR č. 1477/2001).

Povrchové vody

V priemere preteká vodnými tokmi v SR 2 912 m3. s-1 vody. Z toho len 398 m3. s-1 (14 %) pramení na území SR a zvyšných 86 % priteká zo susedných štátov tokmi Dunaj, Morava, Dunajec, Uh, Latorica a Tisa. Vzhľadom na polohu až tretina vôd vznikajúcich na našom území odteká ročne za hranice SR. Priemerné výšky zrážok a odtoku v jednotlivých povodiach  uvádza tabuľka č. 2.

												                          Tabuľka č.2
Povodie	Dunaj	Váh	Hron	Bodrog a Hornád	SR	
Čiastkové povodie	*Mo-rava	*Du-naj	Váh	Nitra	Hron	*Ipeľ	Slaná	Bod-va	Hor-nád	*Bod-rog	*Poprad a Dunajec		
Plocha  povodia  (km2)	2 282	1 138	14 268	4 501	5 465	3 649	3 217	858	4 414	7 272	1 950	49 014	
Priemerný úhrn zrážok (mm)	641	510	965	671	865	715	768	723	805	869	1 215	845	
% normálu	94	81	114	97	110	105	97	99	119	123	144	111	
Charakter zrážok. Obdobia	N	S	V	N	N	N	N	N	V	VV	MV	V	
Ročný odtok (mm)	75	29	344	98	256	121	195	120	218	232	522	241	
% normálu	64	81	97	62	80	78	92	57	96	99	141	92	
* toky a im zodpovedajúce údaje len zo slovenskej časti povodia                                                                                    Zdroj: SHMÚ        
Charakter zrážkového obdobia: N - normálny, S - suchý, 
VS - veľmi suchý, V - vlhký,  VV - veľmi vlhký, 
MV - mimoriadne vlhký		

Celkové využiteľné množstvo vody v akumulačných vodných nádržiach (VN) v roku 2002 mierne stúplo na 785,1 mil. m3, čo predstavuje 65 % ich využiteľného objemu. 
Odbery povrchových vôd poklesli oproti roku 2000 o 3  % na 715,919 mil. m3. Pokles spôsobil najmä menší odber povrchových vôd pre závlahy (38,6 %). Odbery pre priemysel, ktoré predstavujú 83,3 % odberov povrchových vôd však vzrástli o 20,27 mil. m3. Užívanie  povrchovej vody v SR (mil. m3) uvádza tabuľka č.3.

										Tabuľka č.3
Rok	Vodovody	Priemysel	Závlahy	Ostatné poľnohospodárstvo	Spolu	Vypúšťanie	
1999 	66,730	607,636	9,303	0,032	683,700	1 044,567	
2000 	70,571	575,872	90,540	0,044	737,027	989,825	
2001 	64,197	596,138	55,579	0,0045	715,919	976,382	
Zdroj: SHMÚ

Základom hodnotenia kvality povrchových vôd je sumarizácia výsledkov klasifikácie v zmysle STN 75 7221 „Kvalita vody. Klasifikácia kvality povrchových vôd“. Najnepriaznivejšia situácia pretrvávala v skupine mikrobiologické ukazovatele, kde bola zaznamenaná nevyhovujúca kvalita vody (IV.-V.  trieda kvality) v 92,6 % miest odberov. Na zaradení do najhoršej V. triedy kvality sa najväčšou mierou podieľali koliformné a termotolerantné koliformné baktérie. 
Kvalita vody sa tiež zhoršila v ukazovateľoch skupiny mikropolutanty, kde nevyhovujúca kvality vody (IV.-V. trieda) bola zaznamenaná v 65 % miest odberov (v období 1999/2000 – 55 %). Na zaradení do najhoršej V. triedy kvality sa najväčšou mierou podieľali nepolárne extrahovateľné látky. 

Podzemné vody

Hydrogeologické pomery SR sú pomerne priaznivé z hľadiska tvorby a akumulácie zásob a zdrojov podzemných vôd, nevýhodou je však ich nerovnomerné rozloženie. V súčasnosti má približne 60  územia SR nedostatok vodných zdrojov, 30  územia má dobré zastúpenie vodných zdrojov a najlepšie podmienky má 10  územia.  Priaznivé hydrogeologické štruktúry zaberajú 38 % územia a akumulujú až 84 % využiteľných množstiev podzemných vôd.	
V roku 2001 bolo v SR k dispozícii 76 080 l. s-1  využiteľných množstiev podzemných vôd. V porovnaní s predošlým rokom sa zaznamenal nárast o 322 l. s-1 (0,5 %). V dlhodobom hodnotení nárast oproti roku 1990 predstavuje 1 305 l. s-1 ( 2 %) a v porovnaní s rokom 1979 až 16 696 l. s-1 (28 %). Zlepšenie stavu ovplyvnilo najmä čiastočné zvýšenie dokumentovaných využiteľných množstiev podzemných vôd a ďalší pokles odberov. V roku 2001 spotrebitelia využili 13 398 l. s-1 podzemnej vody, čo predstavovalo 17,6 % z dokumentovaných využiteľných množstiev. V priebehu roka  2001  zaznamenali odbery podzemnej vody pokles o 819 l. s-1, čo je pokles o 6 % oproti roku 2000. 
Odbery podzemnej vody v SR majú od roku 1990 klesajúcu tendenciu vo všetkých sledovaných skupinách odberov, okrem odberov pre potravinársky priemysel. Oproti roku 2000 poklesli odbery podzemnej vody pre vodárenské účely o 6,32 % ( o 707,82 l.s-1), ostatný priemysel o 2,74 % ( o 55,38 l.s-1), poľnohospodárstvo a živočíšnu výrobu o 4,4 % ( o 19,64 l.s-1), rastlinnú výrobu  a závlahy o 15,7 % ( o 2,86 l.s-1), sociálne účely o 7 % ( o 30,29 l.s-1 ) a ostatné účely o 1,95 % ( o 12,33 l.s-1 ). Užívanie podzemnej vody v SR (l.s-1) uvádza tabuľka č. 4.

										Tabuľka č.4
Rok 	Vodárenské účely	Potravinársky priemysel	Ostatný priemysel	Poľn. a živoč. výroba	Rastl. výroba a závlahy	Sociálne účely	Ostatné	
1999	11 513,13	363,34	1 647,18	481,46	   8,28	441,36	278,49	
2000	11 188,38	321,23	1 177,18	446,78	18,2	432,99	632,66	
2001	10 480,56	330,04	    1 121,8	427,14	  15,34	        402,7	620,33	
Zdroj: SHMÚ

Kvalita podzemných vôd  bola v roku 2001 pozorovaná v 26 vodohospodársky významných oblastiach.  Pri hodnotení kvality podzemných vôd podľa STN 75 7111 pretrváva nepriaznivý stav kvality podzemných vôd. Tak ako v predchádzajúcom období sa na ich znečistení najčastejšie podieľali Fe, Mn a NELUV. Najviac znečistené boli oblasti na východe Slovenska, riečne náplavy dolného Váhu a Kysuce. V rámci uvedených oblastí nevyhovovala požiadavkám na pitnú vodu ani jedna odobratá vzorka. 

Odpadové vody

Pôvodcami odpadových vôd v SR sú najmä priemysel a komunálna sféra (kanalizačné systémy miest a obcí). V uplynulom desaťročí je celkový objem odpadových vôd vypúšťaných do vodných tokov relatívne stály, s miernym trendom znižovania od roku 1994.
V roku 2000 bolo do povrchových tokov SR vypustených 1 076 768 tis. m3 odpadových vôd. Oproti roku 1999 to predstavuje pokles o 27 853 tis. m3. Rovnako poklesli aj celkové objemy hodnotených množstiev NL, CHSKCr a až o 11 % NEL. Podiel vypúšťaných čistených odpadových vôd k celkovému množstvu odpadových vôd vypúšťaných do tokov roku 2000 predstavoval 68,8 % (v roku 1999 to bolo 69,56 %). Znečistenie odpadových vôd vypúšťaných do tokov v roku 2000 uvádza tabuľka č.5.
											Tabuľka č.5
Odpadová voda
vypúšťaná	Objem
(tis.m3.r-1)	NL
(t.r-1)	BSK5
(t.r-1)	CHSKCr
(t.r-1)	NELuv
(t.r-1)	
Čistená 	   740 976	18 382	18 076	53 464	285	
Nečistená	   335 792	   6 277	  2 958	10 174	  32	
Spolu	1 076 768	24 659	21 035	63 638	318	
                                                                                                                                                                                                   Zdroj: SHMÚ

Vodovody

Počet obyvateľov zásobovaných vodou z verejných vodovodov má od roku 1990 stúpajúci trend a v roku 2002 dosiahol  4 498 tis. (83,61 % z celkového počtu). Vzrástol aj počet obcí zásobovaných vodou z verejných vodovodov na 70,48 % z celkového počtu obcí. Zásobovanie obyvateľov vodou z verejných vodovodov a napájanie ich domov na kanalizáciu uvádza tabuľka č. 6. 
														                                                                                                                         Tabuľka č. 6
Ukazovateľ	1990	1992	1994	1996	1997	1998	1999	2000	2001	
obyv. zásobení vodou z verejných vodovodov (tis.)	3 990	4082	4 194	4 288	4354	4 427	4 443	4 479	4 485	
podiel z celkov. počtu obyvateľov v %	75,3	77,0	78,4	79,7	80,9	82,1	82,3	82,9	83,4	
obyvatelia bývajúci v domoch napojených na verejnú kanalizáciu (tis.)	2 689	2738	2 794	2 853	2 891	2 938	2 953	2 956	2 967	
podiel z celkového počtu obyvateľov v %	50,8	50,9	52,3	53,0	53,7	54,5	54,7	54,7	55,2	
                                                                                                                              Zdroj:
Dĺžka vodovodných sietí (bez prípojok) dosiahla 23 393 km, čo je o 133 km viac ako v roku 2000. Dĺžka vodovodnej siete na 1 zásobovaného obyvateľa vzrástla na 5,22 m. Vzrástol i počet vodovodných prípojok , ktorý v roku 2001 predstavoval 678 939 ks. Dĺžka vodovodných prípojok sa zvýšila o 330 km a dosiahla 5 647 km. Počet osadených vodomerov vzrástol o 2 592 ks na hodnotu 679 922 ks. Kapacita prevádzkovaných vodných zdrojov v roku 2001 dosiahla 30 728 l. s-1, ( čo je o 2 063 l.s-1 menej ako v roku 2000), pričom 25 645 l.s-1 predstavovali podzemné vodné zdroje a 5 083 l. s-1 povrchové vodné zdroje. Vybavenie obcí s verejným vodovodom a verejnou kanalizáciou v správe VaK a v správe obcí v roku 2000 uvádza tabuľka č.7.

				                                                                                            Tabuľka č. 7

	Počet samostatných obcí	Počet obcí s verejným vodovodom	% počtu obcí s verejným vodovodom	Počet obcí s verejnou kanalizáciou	%obcí s verejnou kanalizáciou	Počet obcí s verejnou kanalizáciou a ČOV	% počtu obcí s verejnou kanalizáciou a ČOV	
Bratislavský	72	66	91,7	28	38,9	21	29,2	
Trnavský	249	181	72,7	46	18,5	38	15,3	
Trenčiansky	276	230	83,3	47	17,0	36	13,0	
Nitriansky	350	260	74,3	31	8,9	25	7,1	
Žilinský	315	300	95,2	81	25,7	73	23,2	
Banskobystrický	516	352	68,2	105	20,3	60	11,6	
Prešovský	666	355	53,3	94	14,1	72	10,8	
Košický	439	268	61,0	72	16,4	64	14,6	
Spolu	    2 883	    2 012	69,8	       504	17,5	        389	13,5	
                                                                                                                                                                                                 Zdroj: ŠÚ SR

Naďalej pretrváva dlhodobý pokles v odbere pitnej vody. Množstvo vyrobenej pitnej vody dosiahlo v roku 2001 hodnotu 395 mil. m3 pitnej vody, čo je oproti roku 2000 pokles o 26 mil. m3. Z podzemných vodných zdrojov bolo  vyrobených 332 mil. m3 (84,1 %) a z povrchových vodných zdrojov 63 mil. m3 (15,9 %) pitnej vody. Špecifická spotreba vody v domácnostiach odoberaná od podnikov v správe vodární a kanalizácií a v správe obcí poklesla v roku 2001 na 115 l.obyv-1. deň-1 (v roku 2000 dosiahla 120,86 l.obyv-1.deň-1). Straty vody v potrubnej sieti predstavovali v roku 2001 až  23,6 % z celkovej vody vyrobenej vo vodohospodárskych zariadeniach. 

Kanalizácie

Počet obyvateľov bývajúcich v domoch napojených na verejnú kanalizáciu má taktiež stúpajúcu tendenciu. V roku 2001 išlo o 2 967 tis. Obyvateľov ( 55,2 % z celkového počtu obyvateľov). 
Dĺžka kanalizačnej siete dosiahla 6 372 km, čo je o 64 km viac ako v roku 2000, v prepočte na 1   obyvateľa je to 2,15 m (v roku 2000 – 2,13 m). Počet kanalizačných prípojok stúpol na 208 986 ks (rok 2000 – 207 592 ks), dĺžka kanalizačných prípojok vzrástla o 11 km na hodnotu   1 644 km. 

Čistiarne odpadových vôd (ČOV)

Počet ČOV v správe VaK a v správe obcí v SR stúpol oproti roku 2000 o 2 a dosiahol počet 346. Najväčší podiel predstavovali mechanicko-biologické ČOV (89,3 %) s celkovou kapacitou 1 963,9 m3.deň-1. Celková kapacita ČOV v SR dosiahla v roku 2001 2 037,3 tis. m3.deň-1 (v roku 2000 - 2 024,6 tis. m3.deň-1). Počet a kapacitu ČOV v roku 2001 uvádza tabuľka č.8.

				                                                                                      Tabuľka č.8
	Počet ČOV	Kapacita ČOV (m3/deň)	
	mechanické	mech. - biologické	mech. biol. s dočisťovaním	Mechanické	mech. – biologické	mech. biol. s dočisťovaním	
v správe VaK	22	185	3	31 376	1 557 176	25 741	
v správe obcí	12	124	0	16 258	   406 749	        0	
Spolu	34	309	3	47 634	1 963 925	25 741	
                                                                                                                                                                                                           Zdroj: ŠÚ SR

V roku 2001 bolo verejnou kanalizáciou vypustených do tokov celkom 481 mil. m3 odpadových vôd, t. j. o 26 mil. m3 menej ako v predchádzajúcom roku. Množstvo čistených odpadových vôd vypúšťaných do verejnej kanalizácie dosiahlo v roku 2001 hodnotu  463 mil. m3, čím podiel čistených odpadových vôd činil 96,3 % (oproti 95,1 % v roku 2000). Vývoj v množstve odpadových vôd vypúšťaných do verejnej kanalizácie uvádza tabuľka č.9. Množstvo vôd vypúšťaných verejnou kanalizáciou (v správe VaK a v správe obcí) v roku 2001 uvádza tabuľka č.10.

										                Tabuľka č.9
Rok	1990	1991	1992	1993	1994	1995	1996	1997	1998	1999	2000	2001	
Množstvo OV (mil. m3)	493	558,4	542,0	550,4	557,6	551,1	543,7	521,0	512	499	507	481	
Množstvo čistených OV (mil. m3)	429	508,2	492,4	460,3	494,4	503,9	508,3	483,5	484	473	482	463	
Podiel čistených OV (%)	    87,0	  90,8	   91,0	  83,6	  88,7	   91,4	  93,5	  95,4	     94,5	     94,8	     95,1	     96,3	
                                                                                                                                                                                                                  Zdroj: ŠÚ SR

						                                                        Tabuľka č.10
Vody vypúšťané verejnou kanalizáciou	splaškové	priemyselné a ostatné	zrážkové	cudzie	spolu	
	(tis.m3.rok-1)	
Čistené	151 450	121 291	100 011	90 719	463 471	
Nečistené	   5 900	   3 266	   6 320	  2 319	 17 805	
Spolu	157 350	124 557	106 331	93 038	481 276	
                                                                                                                                                                                                Zdroj: ŠÚ SR
Kvalita pitnej vody

Výsledky sledovania kvality pitnej vody vyrábanej a dodávanej spotrebiteľom podnikmi vodární a kanalizácií v roku 2001 ukazovali, že podiel analýz ukazovateľov pitnej vody nevyhovujúcich limitným najvyšším medzným hodnotám a medzným hodnotám referenčného rizika podľa STN 75 7111 „Kvalita vody. Pitná voda“ vzrástol na  4,79 % (v roku 2000 - 4,54 % nadlimitných analýz).
Mikrobiologické a biologické ukazovatele kvality pitnej vody predstavujú najpočetnejšie stanovenia, ktorými sa sleduje epidemiologická bezpečnosť pitnej vody. V porovnaní s predchádzajúcim rokom sa z hľadiska mikrobiálnej kontaminácie pitnej vody v rozvodných sieťach zachoval priaznivý trend kvality pitnej vody.
Ukazovatele dusičnany, železo, reakcia vody, dusitany, amónne ióny a mangán, patria medzi fyzikálno – chemické ukazovatele kvality pitnej vody s najväčšou početnosťou stanovení. Z analýz vykonaných v roku 2001 STN 75 7111 vyhovovali najvyšším percentuálnym podielom ChSK-Mn (99,94 %), dusitany (99,81 %), amóniové ióny (99,81 %) a dusičnany (99,69 %). 
Z hľadiska ukazovateľov rádiologickej bezpečnosti sa oproti roku 2000 v roku 2001 podiel analýz celkovej objemovej aktivity alfa vyhovujúcich STN 75 7111 zvýšil z 90,61 % na 99,05 %. V prípade objemovej aktivity radónu 222 v porovnaní s predchádzajúcim rokom percento analýz vyhovujúcich limitným hodnotám požadovaným podľa STN 75 7111 pokleslo z 97,96 % na 96,43 %. 
Dezinfekcia pitnej vody sa prevažne vykonáva chloráciou. STN 75 7111 stanovuje pre obsah aktívneho chlóru v pitnej vode minimálnu hodnotu 0,05 mg.l-1 a maximálnu hodnotu 0,3 mg. l-1. Z rozborov vzoriek pitnej vody odobratých z rozvodných sietí v roku 2001 bolo zrejmé, že častejšie dochádza k nesplneniu požiadavky na minimálny obsah aktívneho chlóru  než k prekročeniu maximálnej hodnoty. Podiel analýz nevyhovujúcich STN 75 7111 z dôvodu prekročenia hodnoty 0,3 mg.l-1 predstavoval v roku 2001 2,54 % (v roku 2000 to bolo 7,52 %). Minimálnu hodnotu aktívneho chlóru v distribučnej sieti nedosiahlo 10,57 % analýz vzoriek pitnej vody (v roku 2000 to bolo 9,88 %).

5.1.2. Nedostatky a možnosti na ich odstránenie

Slabé stránky

•	Stagnujúca a v niektorých odboroch (činnostiach) upadajúca tendencia vodného hospodárstva v SR ako dôsledok rozsiahlej spoločenskej transformácie  a ekonomických problémov po roku 1989.
•	Prechod z centralizovane riadeného hospodárstva na trhovú ekonomiku sprevádzaný všeobecným nedostatkom prevádzkových a kapitálových finančných zdrojov zo štátneho rozpočtu pre vodné hospodárstvo, výrazným nárastom cien všetkých vstupov, platobnou nedisciplinovanosťou v obchodných stykoch, ako aj nesystémovými prístupmi v regulačných i deregulačných opatreniach. 
•	Extrémnosť počasia v posledných rokoch prejavujúca sa množstvom rozsiahlych ničivých povodní a sucha.
•	Odsun plnenia cieľov Koncepcie vodohospodárskej politiky SR (1994) najmä v oblasti finančného zabezpečenia prevádzkovej sféry. 
•	Výrazné zníženie starostlivosti o už vybudovaný vodohospodársky hmotný investičný majetok a o neupravené vodné toky, rovnako ako aj o sféru rozvojovú, keď nie je v plnej miere zabezpečovaná ani jednoduchá reprodukcia celého hmotného investičného majetku. 
•	Nedarí sa zabezpečiť predpokladaný rozvoj v zásobovaní pitnou vodou v deficitných oblastiach,  znižovať zaostávanie rozvoja verejných kanalizácií za rozvojom verejných vodovodov a zvýšiť čistenie odpadových vôd na úroveň štátov EÚ.

Príležitosti

•	Aktualizácia Koncepcie vodohospodárskej politiky SR do roku 2005, vyplývajúca z nutnosti plnenia príslušných právnych predpisov EÚ a z environmentálnej situácie v SR.
•	Vodohospodárska politika musí vychádzať z priorít, cieľov a  programových opatrení, ktoré budú spĺňať požiadavky pre ich realizáciu z podporných finančných zdrojov EÚ (štrukturálne fondy  a kohézny fond). Pri jej tvorbe je potrebné brať do úvahy  predpokladaný vývoj ekonomiky SR v nasledujúcom období s odrazom na  možnosti poskytovania finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu, ako aj predpoklady pre financovanie zo strany súkromného sektoru. 
•	Zabezpečenie vypracovania príslušných investičných projektov predovšetkým zameraných na odvádzanie a čistenie komunálnych odpadových vôd a na zabezpečenie plnenia požiadaviek smernice EÚ „Pitná voda“, pre ktoré Zmluva o pristúpení do EÚ stanovuje prechodné obdobia, resp. výnimky.

5.1.3.	Priority

- zabránenie zhoršovaniu kvality vôd, ochrana a zlepšenie stavu vodných ekosystémov vzhľadom na ich potrebu vody, krajinných ekosystémov a mokradí, ktoré priamo závisia od vodných ekosystémov;
- podporenie udržateľnej spotreby vody založenej na dlhodobej ochrane dostupných zdrojov vody;
- zvýšenie ochrany a zlepšenie kvality vodného prostredia, pomocou opatrení na postupné znižovanie vypúšťaní, únikov a strát tzv. prioritných látok a na zastavenie alebo postupné ukončenie vypúšťaní, emisií a strát prioritných rizikových látok;
- zabezpečenie postupného znižovania znečistenia podzemných vôd a zabránenie ich ďalšiemu znečisteniu, 
- zmiernenie účinkov povodní a sucha.

5.1.4. Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie

Cieľ 1: Zabezpečenie zásobovania obyvateľstva pitnou vodou
Programové opatrenia:
-	budovanie nových a rekonštrukcia jestvujúcich vodných zdrojov a distribučnej siete, 
-	vypracovanie Plánu rozvoja verejných vodovodov a verejných kanalizácií,
-	zavádzanie opatrení na znižovanie strát vody, previerky únikov vody zo siete a vodárenských zariadení, dôsledné meranie spotreby vody a orientovanie investícií na rekonštrukcie diaľkovodných potrubí a vodovodných sietí,
-	výstavba zdrojov vody na zásobovanie deficitných oblastí a  oblastí s ohrozenou kvalitou vody a rozširovanie zásobovania s využitím kapacity využívaných zdrojov.

Cieľ 2: Odvádzanie a čistenie použitej vody pred je návratom do vodného prostredia
Programové opatrenia:
-	budovanie nových a rekonštrukcia jestvujúcich systémov verejnej kanalizačnej siete s cieľom napojenia obyvateľstva a zníženia rozdielov v napojení obyvateľstva na verejné vodovody bez kanalizácie, 
-	budovanie nových a rekonštrukcia jestvujúcich ČOV,
-	rozšírenie a intenzifikácia ČOV pre kategóriu aglomerácií 2 000 – 10 000 EO a zabezpečenie technológie terciárneho čistenia komunálnych odpadových vôd v kategórii aglomerácií nad 10 000 EO  v zmysle smernice EÚ č. 91/271/EEC,
-	vypracovanie Plánu rozvoja verejných vodovod a verejných kanalizácií.

Cieľ 3: Zabezpečenie ochrany pred povodňami a zmiernenie účinkov sucha 
Programové opatrenia:
-	realizácia technických opatrení na zabezpečenie  primeraného stupňa ochrany pred povodňami na územných celkoch s ľudskými obydliami, priemyslom, dopravnou infraštruktúrou a intenzívnou poľnohospodárskou výrobou,
-	revitalizácia tokov a povodí,
-	realizácia technických opatrení zameraných na retenciu vôd v povodiach ,
-	vybudovanie Povodňového varovného a predpovedného systému SR (POVAPSYS),
-	realizácia sanačných prác a dokončenie odstraňovania povodňových škôd z predchádzajúcich rokov na vodných tokoch a vodohospodárskych zariadeniach,
-	zmierňovanie povodňových škôd úpravou vodného režimu v povodiach a úpravou odtokových pomerov.

5.2.  	Ochrana ovzdušia

5.2.1. Východiská 

Ochrana ovzdušia a ozónovej vrstvy Zeme je zabezpečovaná podľa zákona č. 478/ 2002 Z. z. o ochrane ovzdušia a ktorým sa dopĺňa zákon č. 401/1998 Z. z. o poplatkoch za znečisťovanie ovzdušia v znení neskorších predpisov ( zákon o ovzduší) a podľa zákona č. 76/1998 Z. z. o ochrane ozónovej vrstvy Zeme a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní ( živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov.

Emisná situácia

V priebehu 90. rokov Slovensko dosiahlo odstránenie prepojenia medzi emisiami väčšiny znečisťujúcich látok do ovzdušia a ekonomickým rastom. Zatiaľ čo HDP sa zvýšil o 11 %, emisie SO2, NOX, CO, suspendovaných častíc, ťažkých kovov, prchavých organických zlúčenín a CO2 výrazne poklesli.
	Od roku 1990 sa zaznamenal plynulý pokles u emisií tuhých znečisťujúcich látok (TZL) a oxidu siričitého (SO2), najmä v dôsledku poklesu výroby, zmeny palivovej základne v prospech ušľachtilých palív (v súčasnosti vzrastá spotreba zemného plynu) a palív s lepšími akostnými vlastnosťami. Podiel na redukcii emisií TZL malo zavádzanie odlučovacej techniky, resp. zvyšovanie jej účinnosti. Príčinou klesajúceho trendu emisií SO2 bolo zníženie spotreby uhlia a ťažkého vykurovacieho oleja, ako aj  odsírovanie veľkých energetických zdrojov. 
	Emisie oxidov dusíka (NOx) vykazovali v období 1990 - 2000 mierny pokles. Tento trend bol čiastočne narušený v roku 1995, keď došlo k miernemu nárastu týchto emisií, čo  súviselo so zvýšením spotreby zemného plynu. V roku 1996 bol pokles emisií oxidov dusíka zapríčinený zmenou emisného faktora, zohľadňujúcou súčasný stav techniky a technológie spaľovacích procesov. K ďalšiemu poklesu emisií NOx od roku 1997 viedlo znižovanie spotreby tuhých palív.   Podiel emisií NOx z mobilných zdrojov v roku 2000 predstavuje cca 35 %, čo je nárast oproti roku 1990 o takmer 10 %. Napriek zvýšeniu podielu dopravy na celkových emisiách, absolútne emisie NOx z dopravy klesli oproti roku 1990 zhruba o jednu štvrtinu.
	Emisie CO mali od roku 1990 klesajúcu tendenciu, ktorá bola spôsobená najmä znížením spotreby a zmenou zloženia paliva vo sfére malospotrebiteľov REZZO 3. Vývoj poklesu emisií CO z veľkých zdrojov bol len mierny. Priemysel železa a ocele najvýznamnejšie ovplyvňuje tento trend. Zníženie emisií CO v roku 1992 bolo spôsobené práve poklesom objemu výroby železa a ocele. Po jej náraste v roku 1993 na úroveň z roku 1989 sa úmerne zvýšili aj emisie CO. V roku 1996 nastal opäť mierny pokles emisií oxidov uhlíka ako následok zohľadnenia účinkov opatrení na obmedzovanie emisií CO v najvýznamnejšom zdroji tohto sektora (výroba železa a ocele) , ktoré boli stanovené na základe výsledkov merania emisií. Vývoj emisií základných znečisťujúcich látok v tis. t. (1990-2000) uvádza tabuľka č.11.

								                                   Tabuľka č.11
Znečisťujúca  látka	1990	1992	1994	1996	1998	1999	2000	
SO2	538,977	377,634	235,763	224,199	178,780	172,499	119,926	
NOx	226,739	191,709	173,015	139,551	127,944	120,811	105,925	
TZL	299,368	177,481	78,301	66,977	57,508	61,375	44,715	
CO	488,698	382,271	374,682	373,315	312,889	316,813	284,299	
                                                    					                                                                                Zdroj: SHMÚ

	V roku 2000 bol zaznamenaný pokles emisií prchavých organických látok v porovnaní s rokom 1990 o 66,2 %. Tento vývoj bol zapríčinený najmä poklesom spotreby náterových látok a postupným zavádzaním nízkorozpúšťadlových typov náterov, rozsiahlym zavádzaním opatrení v sektore spracovania ropy a distribúcie palív, plynofikáciou spaľovacích zariadení, najmä v oblasti komunálnej energetiky a zmenou automobilového parku v prospech vozidiel vybavených riadeným katalyzátorom. 
	Emisie ťažkých kovov majú od roku 1990 taktiež klesajúci trend. Okrem odstavenia niektorých zastaraných neefektívnych výrob tento trend ovplyvnili rozsiahle rekonštrukcie odlučovacích zariadení, zmena používaných surovín a najmä prechod na používanie bezolovnatých typov benzínov od roku 1996. Najvýraznejšie zníženie bolo dosiahnuté v prípade chrómu, olova, ortuti a mangánu. Emisie kadmia a selénu začali klesať koncom 90. rokov. 
Celkové antropogénne emisie skleníkových plynov začiatkom 90. rokov výrazne poklesli a stabilizovali sa. Celkovo došlo k poklesu približne o tretinu (2000), pričom emisie skleníkových plynov v sektore energetiky poklesli o 32 %. Tento stav bol spôsobený najmä poklesom priemyselných výstupov, najmä v ťažkom priemysle (napríklad železiarsky a oceliarsky priemysel) začiatkom 90. rokov, postupným nahradzovaním pevných palív zemným plynom a technologickým vývojom v priemyselných procesoch. Na celkových emisiách skleníkových plynov sa v roku 2000 podieľala energetika 79 %, priemyselné procesy 9 %, poľnohospodárstvo 8 % a odpady 4 %. Bilanciu emisií skleníkových plynov uvádza tabuľka č. 12.

                                                                                                                     Tabuľka č. 12
Emisie	1990	1991	1992	1993	1994	1995	1996	1997	1998	1999	2000	
CO2 (mil. t)	60	53	49	46	43	45	45	46	45	44	40	
CH4 (tis. t)	322	295	296	251	244	249	254	241	224	221	215	
N2O (tis. t)	20	16,7	14,6	12,2	12,3	12,9	11,1	10,9	10,4	10,1	10,0	
                                                                        
                                                         Zdroj: SHMÚ

Kvalita ovzdušia

Najvýznamnejšími látkami zapríčiňujúcimi znečistenie ovzdušia sú : oxidy síry, oxidy dusíka, oxid uhoľnatý, tuhé znečisťujúce látky a ťažké kovy. 
Vývoj kvality ovzdušia v SR má v poslednom desaťročí pozitívny trend. Znížili sa emisie prakticky vo všetkých ukazovateľoch , výrazne sa obmedzilo používanie látok poškodzujúcich ozónovú vrstvu, celkovo sa zlepšuje kvalita ovzdušia.
Napriek pozitívnemu vývoju v bilancii emisií za posledné desaťročie sú na niektorých monitorovacích staniciach naďalej zaznamenávané prekročenia limitných hodnôt jednotlivých znečisťujúcich látok. S kvalitou ovzdušia majú problémy najmä väčšie mestá s ťažkým znečisťujúcim priemyslom (Bratislava, Banská Bystrica, Košice a Prešov). 

Zmena klímy

V priebehu 20. storočia sa zaznamenal na Slovensku rast priemernej ročnej teploty vzduchu asi o 1°C, pokles priemerných ročných úhrnov zrážok asi o 15 % na juhu a 5 % na severe územia, výrazný pokles relatívnej vlhkosti vzduchu (najmä na juhozápade územia) a pokles charakteristík snehovej pokrývky takmer na celom území krajiny. Okrem štandardných klimatických prvkov aj charakteristiky potenciálneho a aktuálneho výparu, vlhkosti pôdy, globálneho žiarenia a radiačnej bilancie potvrdzujú, že najmä juh Slovenska sa postupne vysušuje (rastie potenciálna evapotranspirácia a klesá vlhkosť pôdy), no v charakteristikách slnečného žiarenia nenastali podstatné zmeny. 
Zvláštna pozornosť sa venuje charakteristikám premenlivosti klímy, najmä zrážkových úhrnov. Za posledné obdobie došlo k významnému nárastu výskytu extrémnych denných úhrnov zrážok, čo malo za následok výrazné zvýšenie rizika lokálnych povodní v rôznych oblastiach Slovenska. Na druhej strane najmä v období rokov 1989-2001 sa oveľa častejšie ako predtým vyskytovalo lokálne alebo celoplošné sucho, čo bolo zapríčinené predovšetkým dlhými periódami relatívne teplého počasia. 

Ohrozenie ozónovej vrstvy Zeme

Od roku 1989 sa zaznamenal priaznivý vývoj bilancie spotreby látok poškodzujúcich ozónovú vrstvu znížením spotreby týchto látok približne o 95 %, čo je v súlade s požiadavkami Montrealského protokolu . Spotrebu látok poškodzujúcich ozónovú vrstvu Zeme v SR (t/rok) uvádza tabuľka č. 13.

                                                  							Tabuľka č. 13
Skupina látok	1986/89	1993	1994	1995	1996	1997	1998	1999	2000	2001	
A I – freóny	1 710,5	986,9	229,4	379,2	1,21	2,05	1,71	1,69	2,07	4,1	
A II – halóny	8,1	2,0	0,0	0,0	0,0	0,00	0,00	0,00	0,00	0,00	
B I – freóny	0,1	0,1	0,0	0,0	0,0	0,00	0,00	0,00	0,00	0,00	
B II - CCl4	91,0	250,0	315,4	0,6	0,0	0,16	0,07	0,08	0,022	0,03	
B III –1,1,1 trichlóretán	200,1	180,0	136,7	69,4	0,0	0,11	0,00	0,00	0,00	0,00	
C I 	49,7			37,2	61,0	59,90	90,48	44,92	64,73	66,8	
C II – HBCFC					14,3	0,00	0,00	0,00	0,00	0,00	
E – CH3Br	10,0				9,6	5,60	10,20	0,00	0,00	0,48	
Spolu	2 069,5	1 419,0	681,5	486,4	86,1	61,81	102,50	46,69	66,82	71,4	
                               										Zdroj: SHMÚ

Prízemný ozón

Prízemný ozón je hlavným stresovým faktorom lesných ekosystémov a príčinou 5-10% úbytku poľnohospodárskej rastlinnej produkcie. Priemerné koncentrácie prízemného ozónu na našom území rastú s nadmorskou výškou, zvyšovali sa najmä v období do roku 1990. V poslednom desaťročí síce nie je pozorovaný významnejší trend zvyšovania, avšak počet prekročení limitnej hodnoty ozónu je aj naďalej vysoký. Stanovené indexy expozície ozónom pre poľnohospodárske plodiny a lesné ekosystémy boli prekračované prakticky vo všetkých meraných lokalitách, na hornej hranici lesa až dvojnásobne.

5.2.2. Nedostatky a možnosti na ich odstránenie 

Slabé stránky

•	Nedostatočné pokrytie územia SR stanicami na sledovanie kvality ovzdušia.
•	Neplnenie emisných limitov na niektorých jestvujúcich zdrojoch znečisťovania, najmä tých, ktoré sú napojené na štátny rozpočet (vykurovanie verejných budov).
•	Nedôsledné presadzovanie poplatkov za emisie z malých zdrojov niektorými obcami, čím sa dostatočne nevyužíva potenciál zlepšenia kvality ovzdušia, ktorý umožňuje environmentálne právo.
•	Nedostatok kapacít pre výkon kontrolnej činnosti, v dôsledku čoho sú pravidelné inšpekcie priamo na zdroji nedostatočné, hoci tento spôsob kontroly je jedným z najúčinnejších. 
•	Poskytovanie daňových prázdnin a úľav, ktoré má podporovať prílev zahraničných investícií, je často netransparentné a z hľadiska domácich znečisťovateľov demotivujúce; pri rozhodovaní o daňových prázdninách a úľavách je ochrana  ovzdušia často až na konci zoznamu priorít.
•	Nepriaznivá štruktúra priemyslu s dôrazom na energeticky náročné prevádzky (výroba hliníka, výroba železa a ocele, rafinéria...) posúva SR na popredné miesta v zozname krajín s vysokou energetickou náročnosťou, čo sa odráža aj v zaťažení ovzdušia znečisťujúcimi látkami a vo vysokej spotrebe energie na jedného obyvateľa.

Príležitosti

•	Integrácia SR do EÚ a s tým spojená možnosť čerpania prostriedkov zo štrukturálnych fondov na aktivity s environmentálnym vplyvom, ktoré nie je možné vyfinancovať z vlastných zdrojov. 
•	Zmena štruktúry priemyslu a poľnohospodárstva, rozvoj sektora služieb a zlepšenie environmentálneho správania sa priemyslu a verejnosti.
•	SR je zmluvnou stranou všetkých medzinárodných dohovorov týkajúcich sa ochrany ovzdušia, zmeny klímy a ochrany ozónovej vrstvy Zeme. Účasť na týchto dohovoroch vytvára ďalší tlak na štátnu správu, aby realizovala také kroky, ktoré povedú k ďalšiemu zníženiu   emisií základných znečisťujúcich látok, skleníkových plynov, prchavých organických zlúčenín, ťažkých kovov, perzistentných organických látok, látok poškodzujúcich ozónovú vrstvu a iných.
•	Pripravovaná smernica EÚ o zavedení systému obchodovania s emisiami skleníkových plynov je pre SR mimoriadne vhodnou príležitosťou pre podporu zahraničných investícií prostredníctvom redukcie emisií skleníkových plynov. Potenciál v SR je porovnateľne vyšší ako v členských krajinách EÚ, čo sa môže pri správne vytvorených podmienkach prejaviť postavením SR ako predajcu redukcií. Pri úspešnom uplatnení systému obchodovania s SO2, CO2 je možné uvažovať o zavedení systému aj pre iné znečisťujúce látky.
•	Investície do modernizácie monitorovacieho systému. V rámci týchto investícií by sa mali nakupovať len najmodernejšie prístroje, s výhľadom na budúce potreby monitorovania, aby nedochádzalo k opakovaným nárokom na modernizáciu ešte pred uplynutím doby životnosti prístrojov.
•	Posilňovanie inštitúcií pre riadenie kvality ovzdušia. Pri tomto procese je potrebné venovať pozornosť aj výberu kvalitného personálu a jeho motivácii, aby dochádzalo k minimálnym odchodom skúsených pracovníkov do iných sfér činnosti.

5.2.3. Priority 
- Zníženie emisií základných látok znečisťujúcich ovzdušie (SO2, NOx, CO, CxHy, tuhých emisií), prchavých organických zlúčenín (VOCs), perzistentných organických látok (POPs), ťažkých kovov, CO2 a ostatných emisií plynov spôsobujúcich skleníkový efekt na stav v súlade s medzinárodnými dohovormi,
- vylúčenie používania plnohalogénovaných uhľovodíkov a halónov, tetrachlórmetánu (CCI4), 1,1,1 – trichlóretánu, bromovaných neplnohalogenovaných uhľovodíkov a metylbromidu, postupné znižovanie spotreby ostatných neplnohalogénovaných uhľovodíkov s cieľom vylúčiť túto spotrebu do konca roku 2010,
-	vypracovanie a realizácia programov na zlepšenie kvality ovzdušia a akčných plánov pre oblasti riadenia kvality ovzdušia, kde je riziko prekročenia limitných hodnôt kvality ovzdušia  a národných programov zameraných na znižovanie emisií oxidu uhličitého a ostatných plynov vyvolávajúcich zvýšenie skleníkového efektu, na ktoré sa nevzťahuje Montrealský protokol o látkach narušujúcich ozónovú vrstvu .

5.2.4. Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie	

Cieľ 1: Ďalšie znižovanie emisií základných znečisťujúcich látok (SO2, NOX, TZL, CO), prchavých organických zlúčenín, ťažkých kovov, ako aj ostatných látok znečisťujúcich ovzdušie
Programové opatrenia:
-	inštalácia technológií na zníženie vypúšťania emisií do ovzdušia,
-	zmena palivovej základne zdrojov energie s dôrazom na nízkoemisné a obnoviteľné zdroje,
-	zneškodnenie perzistentných organických látok v zariadeniach a v starých zásobách, ako aj dekontaminácia území znečistených perzistentnými organickými látkami.

Cieľ 2:  Zmiernenie dôsledkov globálnej zmeny klímy
Programové opatrenia:
-	technické opatrenia na dosiahnutie zníženia emisií skleníkových plynov a dosiahnutie stanovených cieľov vyplývajúcich z prijatých medzinárodných záväzkov v oblasti znižovania produkcie skleníkových plynov,
-	zavedenie systému obchodovania s emisiami skleníkových plynov,
-	vypracovanie Stratégie na dosiahnutie poklesu emisií skleníkových plynov.

Cieľ 3: Posilňovanie riadenia kvality ovzdušia
Programové opatrenia:
-	dobudovanie Národného emisného inventarizačného systému (NEIS),
-	vytvorenie fungujúceho Programu obchodovania s emisiami,
-	posilnenie inštitucionálnych kapacít pre riadenie ovzdušia a pre výkon kontrolnej činnosti v oblasti ochrany ovzdušia.

5.3.	Odpadové hospodárstvo

5.3.1. Východiská 

         Odpadové hospodárstvo je zabezpečované podľa zákona č. 223/2001 Z. z. o odpadoch  a o zmene a doplnení niektorých zákonov v neskorších predpisov, zákon NR SR  č. 327/1996 Z. z. o poplatkoch za uloženie odpadov v znení neskorších predpisov a zákon č. 529/2002 Z. z.. o obaloch  a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 
Programy odpadového hospodárstva (POH SR) , ako základné koncepčné dokumenty pre riadenie odpadového hospodárstva, už boli prijaté pre tri časové obdobia (1993-1996, 1997-2000 a 2000-2005). Aktuálny POH SR do roku 2005 stanovuje ciele a opatrenia pre nasledovné oblasti obmedzovania vzniku odpadov
•	obmedzovanie vzniku nebezpečných odpadov, zabezpečenie ich zhodnocovania a        zneškodňovanie  nezhodnotiteľných odpadov spôsobom, ktorý neohrozuje životné prostredie,
•	znižovanie obsahu toxických látok v odpadoch,
•	materiálové zhodnocovanie odpadov v čo najväčšej miere ,
•	tepelná úprava odpadov, pokiaľ ich nebolo možné inak využiť,
•	skládkovanie odpadov v čo najmenšej možnej miere.

Bilancia vzniku odpadov

            Prvá komplexná bilancia vzniku odpadov bola urobená pri spracovávaní Programu odpadového hospodárstva SR v roku 1993. V tomto období ešte nebola zákonná povinnosť evidovať vznikajúce odpady, preto sa vychádzalo z množstva odpadov zisteného u rozhodujúcich pôvodcov. Prvé ucelené údaje o vzniku a nakladaní s odpadmi boli získané až za rok 1994 a 1995 prostredníctvom úradov životného prostredia od jednotlivých subjektov na základe povinnosti nahlasovať údaje pričom pri spracovávaní bol využitý Regionálny informačný systém o odpadoch (RISO). Bilanciu odpadov (v mil. ton) uvádza tabuľka č. 14 a vznik odpadov tabuľka č. 15.

					                                                             	Tabuľka č.14
Odpady	1993	1994	1995	1996	1997	1998	1999	2000	

ostatné
zvláštne
z toho: komunálne
nebezpečné

celkom	
25,0
8,0

1,6
3,3

33,0	
22,3
7,5

1,6
3,3

29,8	
19,5
6,2

1,6
2,5

25,7	
10,1
10,1

1,7
1,5

20,2	
10,1
9,7

1,8
1,5

19,8	
10,1
9,7

1,7
1,4

19,8	
10,1
9,5

1,7
1,3

19,6	
6,3
9,8

1,8
1,6

16,1	
                                                                                                                                                         Zdroj: SAŽP

			                 Tabuľka č.15
	Množstvo (mil. ton)	
Ostatné	6,3	
Zvláštne	8,5	
V tom		
Komunálne	2,1	
Nebezpečné	1,6	
Spolu	16,4	
    	                                                                        Zdroj: SAŽP  

Z prehľadu je zrejmý pokles produkcie ostatných a nebezpečných odpadov a zvýšenie produkcie zvláštnych odpadov. Množstvo produkovaných komunálnych odpadov sa príliš nemení, čiastočne sa zmenilo len jeho zloženie, poklesol podiel skla a zvýšil sa podiel plastov. Z celkového množstva  vzniká 75 % priamo u obyvateľov a 25 % tvorí komunálny odpad z podnikateľskej sféry. 

Skládkovanie odpadu

Najrozšírenejším spôsobom zneškodňovania komunálneho odpadu je skládkovanie. V roku 1996 bolo z celkového množstva zvláštnych a nebezpečných odpadov skládkovaných 24,7 % , v roku 1997 25,6 %, 1998 25,3 % a v roku 1999 24,1 %. V roku 2000 sa zneškodnilo z celkového množstva odpadov bez rozlíšenia kategórie 24,1 %, z ktorých 65,45 % predstavoval komunálny odpad.  Od roku 1993  sa zredukoval počet skládok z 538 na 165 ku koncu roku 2001. Z toho bolo 21 skládok 1. stavebnej triedy, 5 skládok 2. stavebnej triedy, 133 skládok 3. stavebnej triedy a 6 skládok osobitného určenia.
Zneškodňovanie odpadov skládkovaním bolo zabezpečené v prípade 23,3 % (t. j. cca 3,7 mil. ton). Z tohto množstva bolo zneškodnených skládkovaním 1 083 273,74 t komunálnych odpadov, čo predstavuje 63,47 %.

Spaľovanie odpadu

            V roku 1996 bolo spaľovaním zneškodnených 2,9 % nebezpečných a zvláštnych odpadov, v roku 1997 o 110 tis. ton menej (2,02 %), čo bolo spôsobené zlým technickým stavom spaľovní. V roku 1998 sa zneškodnilo spaľovaním 3,7 % zvláštnych a nebezpečných odpadov a v roku 1999 sa v porovnaní z predchádzajúcim rokom znížilo množstvo spaľovaných odpadov o 0,6 %.  V roku 2000 sa zneškodnilo spaľovaním 3,6 % odpadov všetkých kategórií, čo predstavuje 28 757,49 ton odpadov. Celkovo bolo prevádzkovaných 67 spaľovní odpadu, z ktorých však len 20 spaľovní odpadu spĺňa emisné limity. Z tohto počtu spaľovní odpadu ide o dve spaľovne  komunálnych odpadov, konkrétne v Bratislave a Košiciach. V prípade 37 spaľovní odpadov  ide o zabezpečenie zneškodňovania odpadov zo zdravotníckych zariadení. Zároveň je zabezpečené aj spaľovanie odpadov v tzv. zariadeniach na spoluspaľovanie odpadov v nasledovných lokalitách (Holcim, a. s. Rohožník, Považská cementáreň, a. s. Ladce a MZ, a. s. Jelšava).

Zhodnocovanie odpadu

          Zhodnocovanie zvláštnych a nebezpečných odpadov bolo od roku 1996 približne rovnaké a pohybuje sa v rozpätí  53-58 %. Vysoký stupeň využitia odpadov, najmä v roku 1999, bol ovplyvnený vysokým podielom využívania odpadov z chovu zvierat. 
Vo väčšej miere sa začali využívať aj ostatné odpady ako zberový papier a zberové sklo, v menších množstvách bola využívaná ako druhotná surovina odpadová guma, odpadové pneumatiky, odpadové akumulátory, farebné kovy, odpadový textil, plasty, odpadový olej a odpad z dreva. 
Nakladanie s odpadom v roku 2001 bolo zamerané na zhodnocovanie odpadov, ktoré bolo zabezpečené v prípade cca 51,2 % (t. j. cca 8,2 mil. ton). Najviac rozvinuté je zhodnocovanie železného šrotu, odpadového papiera, odpadového skla, odpadového oleja, odpadových pneumatík a odpadových akumulátorov. 

5.3.2. Nedostatky a možnosti na ich odstránenie
 
Slabé stránky

•	Nedostatočný kvalitatívny a kvantitatívny rozsah separovaného zberu.
•	Neexistencia zariadení na zhodnocovanie a recykláciu pre niektoré komodity (odpady z plastov a elektronického šrotu).
•	Nejasný ekonomický a organizačný systém pre separovaný zber odpadov z obalov a ich recykláciu.
•	Neúčinné znižovanie škodlivosti nebezpečných odpadov.
•	Zariadenia na zneškodňovanie odpadov spaľovaním nepokrývajú potreby eliminácie nebezpečných odpadov,  mnoho z nich nespĺňa technické požiadavky na ochranu ovzdušia a  riešenie tohto problému si vyžiada vysoké finančné náklady.
•	Neexistencia programu zameraného na systematické sledovanie a kontrolu starých neriadených skládok odpadov, ktorý by hodnotil environmentálne riziká a definoval nápravné opatrenia.
•	Pomalé alebo žiadne zavádzanie Best available technologies ......

Príležitosti

•	Úplná transpozícia a implementácia požiadaviek smerníc EÚ posilní predpoklad vstupu SR do EÚ.
•	Presadzovanie iniciatívy na minimalizáciu vzniku odpadov.
•	Zhodnocovaním  odpadov ako druhotných zdrojov energie šetrenie prírodných zdrojov.
•	Zaviesť separovaný zber odpadov z obalov a vybudovať zariadenia na ich recykláciu.
•	Zabezpečiť zhodnocovanie odpadov z plastov a elektronického šrotu.
•	Efektívne čerpanie finančných prostriedkov z  finančných zdrojov EÚ.
•	Vypracovanie komplexného programu zameraného na systematické sledovanie a kontrolu starých neriadených skládok odpadov, ktorý by hodnotil environmentálne riziká a definoval nápravné opatrenia.

5.3.3. Priority

-	predchádzanie vzniku odpadov  a obmedzovanie ich tvorby,
-	zhodnocovanie odpadov recykláciou, opätovným použitím alebo inými procesmi umožňujúcimi získanie druhotných surovín, ak nie je možná prevencia vzniku odpadov,
-	využívanie odpadov ako zdroja energie, ak nie je možné materiálové zhodnotenie,
-	zneškodňovanie odpadov spôsobom neohrozujúcim zdravie ľudí a nepoškodzujúcim životné prostredie.

5.3.4. Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie

Cieľ 1:  Zvýšenie materiálového zhodnocovania odpadov zo 65 % ( 2000) na 70 % v roku 2005
Programové opatrenia:
-    podporovanie materiálového zhodnocovania odpadov implementáciou ekonomických   
      nástrojov,
-	prijatie právnej normy zabezpečujúcej materiálové zhodnocovanie odpadov z obalov,
-	podporovanie separovaného zberu a zhodnocovania biologicky rozložiteľných odpadov, pričom biologicky rozložiteľné zložky komunálnych odpadov zneškodňované skládkovaním by mali byť  redukované dvomi základnými spôsobmi: kompostovaním a spaľovaním,
-	rekonštrukciou spaľovní v Bratislave a Košiciach  zvýšenie množstva spaľovaných odpadov zo súčasných 12 % na cca 14 %. 

Cieľ 2:  Zvýšenie energetického zhodnocovania odpadov  z 3 % ( 2000)  na 5 %  v roku 2005
Programové opatrenia:
-	podpora separovaného zberu biologicky rozložiteľných odpadov s následným kompostovaním, pretože materiálové zhodnocovanie odpadov má podľa hierarchie odpadového hospodárstva vyššiu prioritu,
-	vytvorenie Koncepcie nakladania s odpadmi so zdravotnej starostlivosti,
-	zabezpečenie spaľovania odpadov živočíšneho pôvodu,
-	vybudovanie vyhovujúcej infraštruktúry na energetické zhodnocovanie odpadov.

Cieľ 3:  Zníženie zneškodňovania odpadov spaľovaním  z 2 % ( 2000) na 1 % v roku 2005
Programové opatrenia:
-	zabezpečenie spaľovania odpadov v spaľovniach s energetickým využitím,
-	vytvorenie Koncepcie nakladania s odpadmi so zdravotnej starostlivosti,
-	ukončenie rekonštrukcie spaľovní komunálnych odpadov v Bratislave a v Košiciach,
-	zabezpečenie spaľovania odpadov živočíšneho pôvodu s energetickým využitím.

Cieľ 4:  V roku 2005 zníženie spaľovania biologicky rozložiteľných odpadov o 10 %  oproti  roku 2000.
Programové opatrenie:
- zníženie podielu spaľovaných biologicky rozložiteľných odpadov v prospech materiálového zhodnocovania biologicky rozložiteľných odpadov zvýšením separácie biologicky rozložiteľných odpadov z komunálnych odpadov v mestách Bratislava a Košice .

Cieľ 5:  Zvýšenie spaľovania nebezpečných odpadov z 5 % v roku 2000 na 7%  v roku 2005.
Programové opatrenia:
-	vytvorenie Koncepcie nakladania s nebezpečnými odpadmi
-	vybudovanie dostupnej infraštruktúry na spaľovanie nebezpečných odpadov,
-	využitie cementárne na spaľovanie nezhodnotiteľných odpadov,
-	vybudovanie nových, technicky vyhovujúcich spaľovní (pre nebezpečné odpady, pre odpady zo zdravotnej starostlivosti a pre odpady živočíšneho pôvodu).

Cieľ 6:  Zníženie zneškodňovania odpadov skládkovaním  z 27 % ( 2000) na 22 % v roku 2005.
Programové opatrenia:
-	zabezpečenie podpory materiálového zhodnocovania odpadov ekonomickým nástrojom,
-	redukovanie biologicky rozložiteľných zložiek komunálnych odpadov zneškodňovaných skládkovaním dvomi základnými spôsobmi: kompostovaním a spaľovaním,
-	zníženie zneškodňovania odpadov skládkovaním, separáciou zhodnotiteľných  odpadov z papiera, skla, plastov, kovov a dreva a ukončením možnosti skládkovať opotrebované pneumatiky,
-	zníženie zneškodňovania odpadov z obalov implementáciou zákona o obaloch  a zvýšenie ich zhodnotenia,
-	zavádzanie alternatívnych metód zneškodňovania odpadov,
-	príprava ekonomického znevýhodnenia skládkovania odpadov,
-	zvýšenie účinnosti separovaného zberu,
-	vybudovanie zariadení na materiálové zhodnocovanie biologicky rozložiteľných odpadov.

5.4.	Odstraňovanie starých environmentálnych záťaží

5.4.1. Východiská

	Za starú environmentálnu záťaž  sa považujú bodové zdroje znečistenia životného prostredia, ako sú napríklad staré skládky odpadov, staré banské diela, haldy, odkaliská a iné objekty po banskej činnosti, územia znečistené armádou, niektoré priemyselné areály a  poľnohospodárske dvory, ktoré predstavujú alebo môžu predstavovať  zdroj znečistenia podzemných a povrchových vôd, pôdy, horninového prostredia a ovzdušia a negatívne vplývajú na zdravie človeka a jeho prostredie. Riešenie starých environmentálnych záťaží je v súčasnej dobe úlohou štátu, lebo spravidla znečisťovateľ nie je známy alebo už nemožno u neho vynucovať právnu zodpovednosť. 
Staré banské diela takto upravuje zákon č. 313/ 1999 Z. z. o geologických prácach a štátnej geologickej správe (geologický zákon) a zákonom č. 44/1988 Zb. o ochrane a využití nerastného bohatstva (banský zákon) v znení neskorších predpisov.

Sanácia starých environmentálnych záťaží

	Riešenie starých environmentálnych záťaží sa dostalo do pozornosti začiatkom 90-tych rokov v súvislosti s ich odstraňovaním na územiach s pobytom vojsk bývalej Sovietskej armády. Zrealizoval sa prieskum znečistenia v 18 lokalitách, z ktorých 14 bolo zaradených medzi vysoko kontaminované územia vyžadujúce si vykonanie sanačných opatrení.
	Problematika starých environmentálnych záťaží bola aj predmetom procesu veľkej privatizácie, kedy bola zakotvená povinnosť vyhodnocovať záväzky podniku z hľadiska životného prostredia a v prípade zisteného znečisťovania vyčíslovať škody na životnom prostredí. Uplatňovanie tejto povinnosti v zmysle zákona č. 92/1991 Zb. však nevytvorilo predpoklad zistenia spoľahlivých údajov o stave životného prostredia v období zmeny vlastníckych vzťahov zo štátu na vlastníctvo iných osôb. Zároveň nebol zohľadnený environmentálny dlh pri uzatváraní zmlúv. Neriešenie starých environmentálnych záťaží v období privatizácie sa premieta do problému stanovenia subjektov zodpovedných za škody na životnom prostredí z minulosti.
	Napriek uvedeným problémom sa počet sanovaných lokalít zvyšuje. Vo väčšine prípadov sa likvidácia starých environmentálnych záťaží rieši na úrovni okresov a krajov, niektoré sanačné akcie sú koordinované z centrálnej úrovne. Ide najmä o prípady, ktorých riešenie je vynútené vonkajšími okolnosťami, napr. vstupom zahraničného investora (Volkswagen Bratislava, Motorola Piešťany, US Steel Košice), alebo iným verejným záujmom (výstavba mostu Košická). Dôvody, ktoré vedú k realizácii sanačných opatrení možno rozdeliť do štyroch skupín:
a)  sanácie vykonávané na základe viacerých uznesení vlády SR, kedy sú sanačné opatrenia vynútené požiadavkami zahraničného investora a zmluvnými záväzkami štátu prijatými podľa všeobecne akceptovaného princípu “znečisťovateľ platí”,
b) sanácie nariadené orgánmi štátnej správy v prípadoch mimoriadneho zhoršenia alebo ohrozenia kvality vôd v rámci riešenia havárií,
c)  sanácie vykonávané z vlastnej iniciatívy majiteľov alebo prenajímateľov lokalít v záujme ochrany životného prostredia,
d)  sanácie starých banských diel v zmysle geologického zákona a banského zákona.

Staré banské diela

	Najvýraznejšie environmentálne zmeny v dôsledku banskej činnosti sú zmeny reliéfu, zmeny hydrogeologického režimu podzemných vôd, zmeny chemického zloženia pôd a vôd, degradácia pôd, vznik výsypiek, odvalov, odkalísk, prašný spad na rozsiahlych plochách v okolí ložísk a úpravárenských zariadení.  S vytvorením veľkých vydobytých priestorov v  podzemí alebo na povrchu sa spájajú prejavy podrúbania  - sadania a prepadávania územia,  vytvárania bezodtokových depresií,  aktivácie geodynamických javov, predovšetkým svahových deformácií. K ďalším nepriaznivým dosadom na životné prostredie  patrí odvodňovanie horninových komplexov, zníženie výdatnosti využívaných zdrojov, nahromadenie veľkého množstva zostatkových materiálov s obsahom kontaminantov na haldách a odkaliskách, ako aj viaceré sekundárne procesy. 

	V období 1992 – 1996 bolo zdokumentovaných 16 547 diel a objektov, z toho  203 šácht, 4 971 štôlní, 6 odkalísk, 6 025 háld a 5 342 iných objektov (píng, pingových ťahov, a pod.). To predstavuje základný Register starých banských diel na Slovensku, ktorý treba priebežne doplňovať, lebo nie sú v ňom zahrnuté územia dobývacích priestorov existujúcich v dobe vykonávania inventarizácie. 

5.4.2. Nedostatky a možnosti ich odstránenia

Slabé stránky

●   Nezvládnutie problematiky starých environmentálnych záťaží v procese privatizácie.
●   Nedostatok programov likvidácie starých environmentálnych záťaží založených na objektívnom posúdení stavu znečistenia, zhodnotenia zdravotných a environmentálnych rizík a finančných požiadaviek na ich odstránenie.
●   	Nedostatok finančných prostriedkov na odstraňovanie starých environmentálnych záťaží ohrozujúcich životné prostredie.
●  Absencia jednotných predpisov o posudzovaní  vplyvov starých environmentálnych záťaží na životné prostredie, o kritériách na určovanie zodpovednosti a o cieľových parametroch sanačných opatrení.
●  Absencia komplexného informačného systému o zdrojoch znečistenia a kontaminovaných lokalitách ako starých environmentálnych záťaží.

Príležitosti

● Zhodnotenie nepriaznivých vplyvov starej baníckej činnosti na životné prostredie v najexponovanejších a postupne vo všetkých banských revíroch a vytvorenie systému posudzovania vplyvov aj ostatných starých environmentálnych záťaží na životné prostredie a spôsobu ich likvidácie.
•	Uplatňovanie metodiky rizikovej analýzy na stanovenie postupov pri hodnotení zdravotných a environmentálnych rizík starých environmentálnych záťaží.
•	Vypracovanie a realizácia prieskumných a sanačných programov a efektívne čerpanie prostriedkov z finančných zdrojov EÚ.
•	Uplatňovanie a dobudovávanie databázy starých banských diel.
•	Realizácia geografického informačného systému starých environmentálnych záťaží.
•	Doplnenie informačného systému o životnom prostredí o údaje charakterizujúce lokality starých environmentálnych záťaží.

5.4.3. Priority

- Eliminácia kontaminácie životného prostredia vysoko mineralizovanými banskými vodami a výluhmi z háld, odkalísk, výsypiek a odvalov s obsahom toxických látok,
-	minimalizácia a postupné vylúčenie poškodzovania a ohrozovania životného prostredia kontaminovaných oblastí v dôsledku priemyselnej a poľnohospodárskej výroby,
-	zabezpečovanie objektov pred únikom nebezpečných a zdraviu škodlivých látok do prostredia.

5.4.4. Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie

Cieľ 1: Vytvorenie systému posudzovania vplyvov starých environmentálnych záťaží na životné prostredie a spôsobu ich likvidácie
Programové opatrenia
-	vypracovanie postupov pre identifikáciu, prieskum znečistenia a rizikovú analýzu starých environmentálnych záťaží so stanovením zodpovedných subjektov za ich likvidáciu,
-	vybudovanie informačného systému  „staré environmentálne záťaže“,

Cieľ 2: Znižovanie poškodzovania a ohrozovania životného prostredia starými environmentálnymi záťažami
Programové opatrenia
-	vytvorenie databázy potenciálnych zdrojov znečistenia životného prostredia podľa systému GeoEnvirona,  databázy kontaminovaných lokalít so zhodnotením ich vplyvov na životné prostredie,
-	vypracovanie a realizácia programov pre riešenie starých environmentálnych záťaží, osobitne   pre lokality, za ktoré preberá zodpovednosť štát.

Cieľ 3 : Stanovenie priorít na zabezpečenie a likvidáciu starých banských diel a ich nežiaducich vplyvov na životné prostredie v jednotlivých banských revíroch na Slovensku.
Programové opatrenia
-	určenie kritérií pre stanovenie priorít zabezpečenia a likvidácie starých banských diel a ich následkov,
-	stanovenie priorít na zabezpečenie a likvidáciu  starých banských diel a ich následkov na celom území SR.

Cieľ 4 : Zabezpečenie a likvidácie nahlásených vplyvov starých banských diel na životné prostredie
Programové opatrenia
-	zabezpečenie a likvidácia starých banských diel v Ľubietovej,
-	zabezpečenie a likvidácia starých banských diel v CHKO Malé Karpaty,
-	zhodnotenie, zabezpečenie a likvidácia nepriaznivých vplyvov starej banskej činnosti na životné prostredie v okolí Banskej Štiavnice v súlade so zákonom č.49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu a v súvislosti so zapísaním tohto územia do Zoznamu svetového dedičstva.

5.5.  Ochrana prírody a krajiny

5.5.1. Východiská 
Ochrana prírody a krajiny vychádza  zo zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny, zákona č. 237/2002 Z. z. o obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín a o zmene a doplnení niektorých zákonov a zákona  č. 151/2002 Z. z. o používaní genetických technológií a geneticky modifikovaných organizmov. Hlavnými dokumentmi sú Generel nadregionálneho ÚSES, Národná stratégia ochrany biodiverzity a Akčný plán pre implementáciu Národnej stratégie ochrany biodiverzity na Slovensku pre roky 1998-2010.
	
Územná ochrana

Krajinu SR charakterizuje rozmanitosť ekosystémov a na ne viazaných druhov organizmov. Viaceré typy vzácnych, ohrozených a reprezentatívnych ekosystémov alebo ekosystémov ako biotopov druhov boli vyhlásené za chránené územia už v minulosti. Súčasná sústava chránených území sa už spresňuje a dobudováva len  v zmysle nového zákona. Prehľad sústavy chránených území a jej dotvárania v rokoch 1995 – 2002 uvádza tabuľka č.16.

									                   Tabuľka č. 16 
Ukazovateľ	1995	1996	1997	1998	1999	2000	2001	2002	
Chránené krajinné oblasti 	
počet	16	16	15	16	16	16	16	14	
Výmera (ha)	
660 493	
660 493	
598 585	
610 869	
623 971	
623 971	
623 358	
525 547	
Národné parky 	
počet	5	5	7	7	7	7	7	9	
Výmera (ha)	
199 724	
199 724	
243 219	
243 219	
243 219	
243 219	
243 219	
317 821	
Chránené areály 	
počet	172	174	174	175	179	181	185	191	
Výmera (ha)	
8 780	
4 275	
4 398	
4 841	
5 250	
6 872	
6 980	
6 797	
Prírodné rezervácie	
počet	559	561	576	584	594	600	606	614	
Výmera (ha)	
92 674	
92 863	
96 007	
96 245	
96 777	
97 183	
97 450	
97 912	
Z toho národné prírodné rezervácie	
počet	229	229	229	229	231	231	231	228	
Výmera (ha)	
82 122	
82 122	
82 122	
82 122	
85 485	
85 745	
85 905	
85 483	
Prírodné pamiatky	
počet	248	254	259	262	270	272	290	290	
Výmera (ha)	
1 397	
1 347	
1 432	
1 467	
1 566	
1 570	
1 591	
1 591	
Z toho národné prírodné pamiatky	
počet	38	45	45	45	45	45	60	60	
Výmera (ha)	93	
55	
55	
55	
55	
55	
59	
59	
                                                                                                                                         Zdroj: ŠOP SR

Stav chránených území  v 4. a 5. stupni ochrany je hodnotený v 3 kategóriách ohrozenosti:
a)	za optimálne sa považujú tie chránené územia, kde predmet ochrany nie je ohrozený ľudskými aktivitami a vyvíja sa v súlade so zámermi ochrany, 
b)	za ohrozené sa považujú tie územia, ktoré sú nepriaznivo ovplyvňované ľudskou činnosťou do takej miery, že bez regulačných zásahov dochádza k ohrozeniu predmetu ochrany,
c)	za degradované sa považujú tie územia, kde vplyvom človeka alebo prírodným vývojom došlo ku zásadným zmenám prírodných spoločenstiev, resp. deštrukcii ekosystému a zániku predmetu ochrany.
Z celkovej plochy území v 4. a 5. stupni je približne 1,03 %  degradovanej plochy ; 19,12 %  ohrozenej plochy a 79,85 %  plochy území v optimálnom stave. Príčinami zhoršeného stavu týchto území (ohrozené a degradované) sú najmä sukcesia (56,44 % z celkového počtu ohrozených   a   degradovaných území), vodný režim (15,54 %), imisie (8,38 %), výstavba (7,78 %),  výruby (4,29 %), znečistenie (3,89 %), poľnohospodárstvo (3,07 %) a rybárstvo (0,61 %).

Druhová ochrana
V SR bolo dosiaľ opísaných 11 200 rastlinných druhov a viac ako 25 000 živočíšnych druhov. Za rizikové taxóny je považovaných viac ako 2900 rastlinných druhov a viac ako 1900 živočíšnych druhov. V súčasnosti je ustanovená právna ochrana pre 880 pôvodných druhov rastlín a pre  12 rodov a 815 pôvodných druhov živočíchov.

5.5.2. Nedostatky a možnosti na ich odstránenie 
Slabé stránky
•	Finančná, materiálna a personálna poddimenzovanosť inštitúcií ochrany prírody a krajiny (Štátnej ochrany prírody SR, Slovenskej inšpekcie životného prostredia – Inšpektorátu ochrany prírody, orgánov štátnej správy ochrany prírody a krajiny - okresné úrady, krajské úrady).
•	Nedostatok finančných prostriedkov na zabezpečenie starostlivosti o chránené územia a významné biotopy, na revitalizáciu ohrozených a poškodených biotopov na základe schválených programov záchrany, resp. na vypracovanie programov starostlivosti a programov záchrany.
•	Nedostatok finančných prostriedkov na zabezpečenie náhrad za obmedzenie bežného obhospodarovania v chránených územiach.
•	Nedostatočná vybudovanosť zariadení slúžiacich pre účely ochrany prírody a krajiny.
•	Slabá súčinnosť kontrolných a represívnych orgánov (polícia, colné orgány, …).
•	Nedostatočná spolupráca medzi orgánmi (organizáciami) ochrany prírody a krajiny a vlastníkmi (správcami) pozemkov v chránených územiach.
•	Nedostatočné a pomalé riešenie pozemkových úprav, až na základe ktorých sa môžu vykonávať revitalizačné opatrenia a tvoriť ÚSES na miestnej a regionálnej úrovni.
•	Nedostatočná poznatková základňa o celoplošnom rozšírení druhov a biotopov.
•	Absentuje oficiálna metodika na vypracovávanie krajinnoekologických plánov, ktoré majú byť súčasťou územno- plánovacej dokumentácie.

Príležitosti

•	Príprava, vyhlásenie a starostlivosť o územia patriace do sústavy NATURA 2000.
•	Inštitucionálne posilnenie orgánov a organizácií ochrany prírody a krajiny. 
•	Zabezpečenie účinnej ochrany prírody a krajiny a ochrany druhov voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín, osobitne tých, ktorých prežitie je ohrozené alebo by mohlo byť ohrozené medzinárodným obchodom s nimi , zabezpečenie manažmentu chránených území aj formou príspevkov na hospodárenie a náhrady bežného hospodárenia v chránených územiach.
•	Zabezpečenie vynutiteľnosti práva.
•	Vypracúvanie a realizácia projektov v rámci programov starostlivosti o chránené územia a budúce územia sústavy NATURA 2000.
•	Vypracúvanie a realizácia programov záchrany kriticky ohrozených osobitne chránených častí prírody a krajiny, vypracovanie metodiky na tvorbu krajinnoekologických plánov.
•	Prepojenie vedeckých programov a databáz SAV, vysokých škôl, odborných inštitúcií a múzeí (ISTB – informačný systém taxónov a biotopov).
•	Dobudovanie zariadení slúžiacich pre účely ochrany prírody, najmä v národných parkoch a chránených krajinných oblastiach.
•	Zónovanie chránených území.

5.5.3. Priority

-	budovanie inštitúcií ochrany prírody a krajiny najmä v súvislosti so zabezpečením záväzkov SR v rámci prístupového procesu do EÚ (NATURA 2000) a odborného zázemia pre starostlivosť o chránené územia,
-	zabezpečenie plnenia záväzkov SR vyplývajúcich z medzinárodných dohovorov zameraných na ochranu prírody a krajiny,
-	vypracovanie a realizácia projektov v rámci programov starostlivosti o chránené územia, 
-	budovanie zariadení a stredísk slúžiacich pre účely ochrany prírody a krajiny (budovy správ chránených území, informačné a školiace strediská, chovné a rehabilitačné stanice, vstupné areály a technická infraštruktúra sprístupnených jaskýň a ďalšie),
-	vypracúvanie a realizácia programov záchrany v prípade kritického ohrozenia chránených areálov, prírodných rezervácií, prírodných pamiatok, národných prírodných rezervácií, národných prírodných pamiatok, súkromných chránených území, chránených vtáčích území, chránených stromov a ich ochranných pásiem, chránených druhov rastlín a živočíchov a zón a častí zón CHKO a NP,
-	implementácia ustanovení zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny v praxi na všetkých úrovniach.

5.5.4.Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie

Cieľ  1:  Zastavenie procesu znižovania biologickej diverzity
Programové opatrenia:
-   príprava a realizácia akčných, plánovacích a programových dokumentov ochrany prírody a krajiny,
-	vypracovanie a realizácia programov záchrany v prípade kritického ohrozenia chránených druhov rastlín a živočíchov.

Cieľ 2: Vytvorenie podmienok pre realizáciu účinnejšej územnej ochrany
Programové opatrenia:
-	prehodnotenie a spresnenie stupňov ochrany vybraných chránených území a dobudovanie sústavy chránených území v zmysle zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny a zabezpečenie ich zónovania,
-	zabezpečenie priestorových, materiálnych a kapacitných podmienok potrebných pre činnosť organizácií ochrany prírody a krajiny,
-	vytvorenie systému biocentier a biokoridorov a starostlivosti o tieto súčasti územných systémov ekologickej stability (ÚSES), vrátane zabezpečenia ekonomických a majetkovoprávnych podmienok, 
-	zabezpečenie zdrojov pre náhradu za obmedzenie bežného obhospodarovania a pre starostlivosť o chránené územia,
-	dobudovanie systému stráže prírody v chránených územiach a zvýšenie účinnosti štátneho dozoru nad dodržiavaním zákonom ustanovených práv a povinností.

Cieľ 3:  Dobudovanie sústavy chránených území - NATURA 2000
Programové opatrenia:
-	spracovanie návrhu národného zoznamu chránených vtáčích území a ich uplatnenia v praxi,
-	spracovanie návrhov území európskeho významu a návrhu národného zoznamu území európskeho významu a ich uplatnenie v praxi,
-	príprava a realizácia programov starostlivosti o územia NATURA 2000,
-	spracovanie odporúčania pre obhospodarovanie jednotlivých typov biotopov území NATURA 2000.

Cieľ 4: Zvýšenie účinnosti environmentálnej výchovy, zlepšenie vzťahu verejnosti k prírode a dosiahnutie zmeny myslenia spoločnosti vo vzťahu k prírodným hodnotám s aktivizáciou starostlivosti o ne
Programové opatrenia:
-	obnova a rekonštrukcia náučných chodníkov a náučných lokalít,
-	vypracovanie návrhu vybudovania siete informačných stredísk ochrany prírody aj mimo chránených území,
-	návrh a vybudovanie vstupných areálov do vybraných chránených území,
-	uplatňovanie návštevných poriadkov národných parkov a ďalších vybraných chránených území,
-	systematická príprava a vzdelávanie odborných pracovníkov ochrany prírody, 
-	skvalitnenie environmentálnej výchovy so zameraním na ochranu prírody a krajiny,
-	propagácia ochrany prírody medzi verejnosťou,
-	ochrana a rozvoj praktickej starostlivosti o jaskyne a dobudovanie objektov vstupných areálov a technickej infraštruktúry sprístupnených jaskýň,
-	účinnejšie využitie zoologických záhrad, múzeí s prírodovedeckým zameraním a osvetových zariadení na podporu ochrany prírody a krajiny,
-	širšie zapájanie vedeckých inštitúcií, mimovládnych organizácií so zameraním na ochranu prírody a verejnosti do realizácie konkrétnych úloh ochrany prírody a krajiny.

5.6.	Ochrana a racionálne využívanie prírodných zdrojov

5.6.1.	Východiská

Rozvoj nerastnej surovinovej základne SR je zabezpečovaný v zmysle  zákona           č. 313/1999 Z.z. o geologických prácach  a o štátnej geologickej správe (geologický zákon) a v súlade s Koncepciou geologického výskumu a prieskumu SR za roky 2002 - 2006       (s výhľadom do roku 2010), vypracovanou MŽP SR a schválenou uznesením vlády SR č. 334/2002.
Ochrana a  využívanie nerastného bohatstva je zabezpečované  v zmysle zákona č. 44/1998 Zb. o ochrane a využití nerastného bohatstva (banský zákon) v znení neskorších predpisov, zákona č. 51/1998 Zb. o banskej činnosti, výbušninách a o štátnej banskej správe v znení neskorších predpisov a nariadenia vlády SR č. 520/1991 Zb. o  podmienkach využívania  ložísk nevyhradených nerastov. 
Ochranu a racionálne využívanie prírodných zdrojov nerastného pôvodu upravujú aj Surovinová politika Slovenskej republiky v oblasti nerastných surovín, schválená uznesením vlády  SR č. 661/1995 a jej Aktualizácia... vypracovaná MH SR v novembri 2003, ako aj Koncepcia trvalo udržateľného využívania zdrojov horninového prostredia, schválená uznesením vlády SR č. 907/2002.

Nerastné suroviny
Nerastné suroviny, ako prírodné zdroje nerastného pôvodu, sú charakterizované neobnoviteľnosťou, nepremiestniteľnosťou a obmedzeným množstvom zásob. Tvoria ich výhradné ložiská a ložiská nevyhradených nerastov. Miera ich súčasného čerpania musí zohľadňovať ich vzácnosť, neobnoviteľnosť, úroveň technológií, prístupnosť náhradných zdrojov (resp .substituentov) s prihliadnutím na  únosnosť území ich výskytov a ochranu životného prostredia.
V Bilancii zásob výhradných ložísk SR (so stavom k 1.1.2003) je evidovaných celkom  679 výhradných ložísk s overenými geologickými zásobami  v množstve (v prepočte na metrické tony) viac ako 16,4 mld. ton. Ťažba v roku 2002 sa vykonávala na 193 výhradných ložiskách, v prepočte na metrické tony v množstve viac ako  28,7 mil. ton. 
V Evidencii zásob ložísk nevyhradených nerastov  (so stavom k 1.1.2003) je evidovaných 403 ložísk nevyhradených nerastov  s geologickými zásobami v rôznom stupni overenia, v prepočte na metrické tony v množstve cca  3,5 mld. ton  (cca 1,4 mld. m3). Ťažba v roku 2002 bola vykázaná len na 91 ložiskách nevyhradených nerastov v celkovom množstve (v prepočte na metrické tony)   4,5 mil. ton  (cca  1,8 mil. m3). 
Ťažba nerastných surovín sa v sledovanom období podieľa približne 0,8 % na tvorbe HDP (oproti roku 2000 klesla približne o 0,1 %). V roku 2002 z celkovej domácej ťažby nerastných surovín 33,2 ml. ton (na výhradných ložiskách aj ložiskách nevyhradených nerastov, v prepočte na metrické tony) hlavný podiel tvorila ťažba nerúd a stavebných nerastných surovín - viac ako 87 %.  

Energetické nerastné suroviny.

Ťažba hnedého uhlia a lignitu pokrýva domácu spotrebu  približne na 82,5 %. Do roku 2010 sa predpokladá zníženie ťažby na úroveň  2 300 ton ročne. Nepriaznivými dopadmi ťažby na životné prostredie sú hlavne prejavy poddolovania (Koš), aktivovanie zosunov (Handlová) a tiež ukladanie značných objemov hlušiny na povrchu. Nepriaznivým faktorom je tiež vysoký obsah síry. 
Ťažba zemného plynu v SR predstavuje približne 3 % celkovej spotreby. Do roku 2010 je možné očakávať zvýšenie ťažby na cca 300 mil. m3. Ťažba ropy vrátane gazolínu, pri limitovaných využiteľných zásobách, sa dlhodobejšie pohybuje na úrovni cca 50 tis. ton ročne, čo predstavuje približne  1 % z celkového množstva ročne spracovávanej ropy v SR. Dobývanie týchto nerastov je len výnimočne sprevádzané výraznejšími vplyvmi na životné prostredie. 
Významným potenciálnym alternatívnym zdrojom energie je aj geotermálna energia (geotermálne vody). Sumárny  tepelno-energetický potenciál  geotermálnych  vôd  v  SR sa odhaduje na  5 538 MWt, z tohto potenciálu je overené cca 200 MWt, doteraz sa však využíva len asi 53 %. Pri optimálnom využívaní by sa geotermálna energia mohla podieľať cca 1% na celkovej  spotrebe primárnych energetických  surovín. Rizikovým faktorom môže byť nebezpečie úniku mineralizovaných termálnych vôd z uzavretého recyklačného obehu.
Slovenská republika je po Ukrajine druhou najväčšou tranzitnou krajinou zemného plynu v Európe (preprava cca 90 mld. m3). Mimoriadny význam má budovanie  podzemných zásobníkov plynu na jeho uskladňovanie. Súčasná kapacita zásobníkov na Záhorí je približne  2,5 mld. m3. Pri starostlivej príprave ich výstavby a prevádzkovania riziká pre životné prostredie sú minimálne.

Rudné nerastné suroviny.

	Ťažba rudných ložísk na Slovensku sa vykonávala  a aj v súčasnosti vykonáva výlučne podzemným spôsobom. Vzhľadom na vysoké náklady na ťažbu a úpravu domácich rúd ich ťažba po roku 1990 bola z ekonomických dôvodov utlmená. S ukončením ťažby na týchto ložiskách môže vzniknúť nebezpečie prieniku často nebezpečných agresívnych banských vôd na povrch (Rudňany, Rožňava).
Jediným v súčasnosti ťaženým rudným ložiskom v SR je ložisko železných rúd Nižná Slaná-Kobeliarovo. Ročné objemy ťažby od roku 1993 pokrývali cca 7% domácej spotreby železných rúd. Vzhľadom na rast cien energií je ďalší osud tohto ložiska otázny. 
V roku 2003 sa predpokladá aj ukončenie ťažby zlato-strieborných rúd na ložisku Banská Hodruša. Prípadné obnovenie ťažby zlato-strieborných rúd v SR, napr. na klasickom ložisku v Kremnici, je závislé od podstatného nárastu svetových cien drahých kovov. Obdobná situácia je aj na ďalších ložiskových výskytoch týchto kovov, ktoré v súčasnosti na vlastné náklady overujú zahraničné spoločnosti. 

Nerudné nerastné suroviny.

V nerastnej surovinovej základni SR zaujímajú dominantné postavenie - 73 % z celkových geologických zásob nerastov SR. Rozhodujúce postavenie zaujímajú aj v celkovej domácej ťažbe - viac ako 43%. 
Výnimočné postavenie v  ťažbe nerudných nerastných surovín má predovšetkým magnezit. Slovenská republika v tejto oblasti dlhodobo zaujíma významné miesto medzi svetovými producentmi (4.miesto v roku 1999). Najvýznamnejším ťažiarom sú SMZ a.s. Jelšava na ložisku Jelšava-Dúbravský masív, životnosť ložiska pri úrovni ťažby za posledných 5 rokov je cca 200 rokov. V roku 2001 bolo overené nové ložisko Uderiná. 
Značné riziko pri ťažbe, úprave a spracovaní magnezitu predstavujú jemné úlety. Nákladné opatrenia na ich zachytávanie napomohli zníženiu emisií v oblasti Jelšava-Lubeník a Hačava-Hnúšťa. Zrušením závodu na výrobu slinkov v Ťahanovciach sa výrazne zlepšila čistota ovzdušia v Košiciach. Moderný závod na Bočiari a aj rekonštruovaný závod v Lovinobani sú vybavené účinnými filtrami.
K významným ťaženým nerudným nerastným surovinám možno zaradiť  cementárske suroviny (vápence, sliene a  korekčné sialitické suroviny), dolomity, kamennú soľ, zlievárenské piesky, bentonity, čadič tavný. S výnimkou kamennej soli sú dobývané povrchovým spôsobom. Okrem sprievodného deštrukčného vplyvu na reliéf horninových masívov  je ich dobývanie sprevádzané vysokou prašnosťou. Pri ťažbe soli spôsobom podzemného vyluhovania môže vzniknúť riziko úniku soľných výluhov.

Stavebné nerastné suroviny.

Ťažba stavebných nerastných surovín má regionálny význam. Tieto suroviny sa dobývajú povrchovým spôsobom v otvorených lomoch, čo spravidla prináša nepriaznivé vplyvy na prírodné prostredie. Surovinová základňa a ťažba týchto nerastných surovín plne pokrýva domácu potrebu. 
Ide o ložiská  stavebného kameňa, štrkopieskov a tehliarskych hlín. Z celkového počtu 621 evidovaných ložísk stavebných nerastných surovín (z toho 218 výhradných ložísk) bola v roku 2002 vykonávaná ťažba na 168 ložiskách (z toho na 77 výhradných ložiskách), rozložených po celom území Slovenska. Z celkového objemu  6,9 mil. m3 vyťažených stavebných nerastných surovín bolo v  roku 2002 viac ako 65 % vyťažených na ložiskách nevyhradených nerastov. Aspoň časť primárne vyťažených stavebných nerastných surovín by bolo možné nahradiť druhotnými surovinami, napr. stavebným a demolačným odpadom (SDO), ktorý sa za posledných 5 rokov využíval iba približne na úrovni 20 %.
Povrchová ťažba nerastných surovín kladie nároky na zábery lesnej (stavebné kamene) a poľnohospodárskej pôdy (štrkopiesky, tehliarske hliny). Ťažba nerudných a stavebných nerastných surovín sa vykonáva aj v národných parkoch (vrátane ochranných pásiem) a v chránených krajinných oblastiach. V roku 1998 sa v chránených územiach vyťažilo takmer 6,5 mil. ton týchto nerastných surovín, čo predstavovalo takmer 20 % z celkovej ročnej ťažby nerastných surovín v SR. Ťažba v chránených územiach sa však postupne znižuje na primerane únosnú mieru. V roku 2002 sa ťažba v chránených územiach znížila oproti roku 1998 o viac ako 25 %. 

5.6.2.	Nedostatky a možnosti na ich odstránenie

Slabé stránky

•	Nedoriešené otázky tvorby fondov na likvidáciu banskej činnosti, rekultiváciu územia po ťažobnej činnosti, najmä pri povrchovom dobývaní a tiež na vysporiadanie banských škôd.
•	V mnohých regiónoch dochádza k nerovnomernému a  nadmernému využívaniu nerastných prírodných zdrojov nerastného pôvodu.
•	Vysoký objem ťažby v národných parkoch a chránených krajinných oblastiach, mnohé veľké lomy sú často na hraniciach s týmito chránenými územiami..
•	Roztrieštenosť bilancovania zásob nerastných surovín na množstvo menších, často dielčích častí ložísk.

Príležitosti

•	Schválenie Aktualizácie surovinovej politiky SR pre oblasť nerastných surovín, s jasne definovanými cieľmi aj v oblasti právnych a ekonomických nástrojov a väzieb na územné plánovanie a trvalo udržateľný rozvoj.
•	Postupné zosúladenie právnych, inštitucionálnych a ekonomických nástrojov zo štátmi Európskej únie aj z aspektu znižovania energetickej a surovinovej náročnosti sektorov slovenskej ekonomiky. Zosúladenie čerpania prírodných zdrojov v chránených územiach prírody so spoločenskou potrebou a limitmi území s dôrazom na minimalizovanie úrovne ťažby nerastných surovín v nich.
•	Primeraná ingerencia štátu na presadzovaní princípov trvalo udržateľného rozvoja a rešpektovania územných limitov adekvátne obmedzujúcich mieru čerpania prírodných zdrojov nerastného pôvodu porovnateľnej so štátmi Európskej únie. 
•	Aktualizácia informačného systému o nerastnej surovinovej základni .
•	Schválená Koncepcia geologického výskumu a prieskumu územia SR za roky 2002-2006 (s výhľadom do roku 2010), s dôrazom na geologický výskum a prieskum orientovaný na rozvoj nerastnej surovinovej základne. 

5.6.3.	Priority

-	zefektívnenie využívania domácej nerastnej surovinovej základne, vo väzbe na trvaloudržateľný rozvoj a ochranu životného prostredia;
-	stanovenie miery sebestačnosti v jednotlivých druhoch nerastných surovín v dlhodobej perspektíve;
-	koordinácia využívania a ochrany nerastných surovín s ohľadom na životnosť overených geologických zásob;
-	usmerňovanie a riadenie spracovania, distribúcie, spotreby a recyklácie surovín a podpora šetrného nakladania s nimi;
-	zvýšiť úroveň využívania druhotných nerastných surovín a obnoviteľných prírodných zdrojov;
-	podporovať geologický prieskum územia SR,  prednostne na územia s limitami, ktoré v prípade kladných výsledkov umožnia zahájiť banskú činnosť; 

5.6.4.	Ciele a programové opatrenia na ich dosiahnutie

Cieľ 1:   Prehodnotiť nerastný surovinový potenciál v chránených územiach prírody 
         Programové opatrenia:
-    koordinácia s orgánmi ochrany prírody a vyšších územných celkov na určovanie limitov 
     únosnosti chránených území, vo väzbe na verejný záujem a potreby surovinovej 
     sebestačnosti.

Cieľ 2:   Vyhodnotiť efektívnosť využívania ložísk nerastných surovín so zásobami,
                ktoré dávajú predpoklad ekonomicky efektívneho využívania
Programové opatrenia:
-    aktualizovať informačný systém o nerastných surovinách s akcentom na ekonomický 
      význam a využiteľnosť overených zásob ložísk,
-    vykonať analýzu počtu evidovaných výhradných ložísk v bilancii zásob na základe reálnej
      využiteľnosti. 
 
Cieľ 3:     Zabezpečiť trvalo udržateľný rozvoj výrobných odvetví závislých 
                  na prírodných zdrojoch nerastného pôvodu 
Programové opatrenia:
-    vyhodnocovať spotrebu najdôležitejších druhov nerastných surovín a životnosť 
      overených geologických zásob,
-    zamerať sa pritom na strategické nerastné suroviny nosných spracovateľských odvetví,
      aj s akcentom na rozvojové možnosti domácej nerastnej surovinovej základne.

Cieľ 4:    Uplatňovať nástroje surovinovej politiky v oblasti nerastných surovín
	     pri územnom plánovaní
Programové opatrenia:
-    rozpracovať aktualizovanú surovinovú politiku do konkrétnych podmienok regiónov
     a začleniť do príslušných územných plánov.