Title: Správa o priebehu a výsledkoch V
Author: user
Company: MZV SR

Informácia o priebehu a výsledkoch prvého kola monitorovania úrovne implementácie Európskej charty regionálnych alebo menšinových
jazykov na Slovensku

Európska charta regionálnych alebo menšinových jazykov 

Európska charta regionálnych alebo menšinových jazykov (ďalej len „charta jazykov“) je jedným z dohovorov Rady Európy.  Bola prijatá v roku 1992 a platnosť nadobudla 1. marca 1998. 

Zo 46 členských štátov Rady Európy ju ratifikovalo 21 štátov - Arménsko, Cyprus, Česká republika, Dánsko, Fínsko, Holandsko, Chorvátsko, Lichtenštajnsko, Luxembursko, Maďarsko, Nemecko, Nórsko, Rakúsko, Slovenská republika, Slovinsko, Srbsko, Španielsko, Švajčiarsko, Švédsko, Ukrajina, Veľká Británia. Podpísalo, ale zatiaľ chartu jazykov neratifikovalo 11 štátov – Azerbajdžan, Bosna a Hercegovina,  Francúzsko, Island, Macedónsko, Malta, Moldavsko, Poľsko, Rumunsko, Ruská federácia, Taliansko. Zmluvnou stranou je i Čierna Hora ako (zatiaľ) nečlenský štát Rady Európy.

Charta jazykov je vytvorená na ochranu a podporu regionálnych alebo menšinových jazykov ako ohrozeného aspektu európskeho kultúrneho dedičstva. Má kultúrny rozmer, chráni a podporuje regionálne alebo menšinové jazyky, nie jazykové menšiny. Nestanovuje individuálne alebo kolektívne práva užívateľov regionálnych alebo menšinových jazykov. Stanovuje povinnosti štátom prijať také opatrenia, aby jazyky boli zachované a rozvíjané ako živý aspekt európskej kultúrnej identity. 

Charta jazykov nekoncipuje vzťah medzi štátnym jazykom a regionálnymi alebo menšinovými jazykmi. Predstavuje interkultúrny a viacjazyčný prístup, v ktorom má každá kategória jazykov svoje miesto. V preambule sa výslovne uvádza, že ochrana a podpora regionálnych alebo menšinových jazykov by nemala byť na úkor oficiálnych jazykov a potreby ich učenia.

Charta jazykov je flexibilná, dáva štátom možnosť zohľadniť de facto situáciu regionálnych alebo menšinových jazykov, v mnohých prípadoch je na štátoch, aby v duchu charty určili konkrétny spôsob realizácie prijatých opatrení. Charta jazykov napr. nestanovuje ani neodporúča presné percentuálne vyjadrenie užívateľov týchto jazykov, na ktoré by sa mali vzťahovať opatrenia stanovené v charte jazykov. 

Charta jazykov sa skladá z preambuly a piatich častí. K jednotlivým ustanoveniam bola vydaná aj výkladová správa ako návod na aplikovanie a výklad charty jazykov.  

Preambula odráža dôvody a účely jej vypracovania, vysvetľuje jej základný filozofický prístup. Časť I. obsahuje všeobecné ustanovenia vymedzujúce o. i. základné pojmy, rozsah záväzkov, ktoré musia štáty prijať a organizačné opatrenia. Časť II definuje ciele a zásady, ktoré sú predpokladom na vytvorenie nevyhnutného rámca zachovania regionálnych alebo menšinových jazykov. Táto časť sa vzťahuje na všetky regionálne alebo menšinové jazyky používané na území štátu. Časť III obsahuje opatrenia na podporu používania jazykov vo verejnom živote. Z hľadiska rozsahu ide o ťažiskovú časť rozdelenú na oblasť vzdelávania, súdnictva, správnych orgánov a verejných služieb, médií, kultúrnej činnosti a kultúrnych zariadení, ekonomický a sociálny život, cezhraničná spolupráca. Obsahuje 96 ustanovení s možnosťou výberu alternatívy v závislosti od situácie jednotlivých jazykov, pričom štát musí vybrať najmenej 35 ustanovení vrátane troch povinných z článkov 8 a 12 a po jednom z článkov 9,10,11 a 13. Charta jazykov nevyžaduje prijatie obidvoch častí II a III,  štát sa môže obmedziť na to, že ratifikuje chartu jazykov bez výberu jazyka za účelom aplikácie časti III. V takom prípade sa aplikuje len časť II. Časť IV je venovaná uplatňovaniu charty jazykov, zavádza kontrolný mechanizmus spočívajúci v povinnosti predkladania periodických správ a vytvára Výbor expertov. Časť V obsahuje záverečné ustanovenia týkajúce sa právneho života charty jazykov.

Kontrolný mechanizmus charty jazykov 

Kontrolný mechanizmus je založený na dialógu a spolupráci medzi štátom a Radou Európy s cieľom upozorniť na prípadné nedostatky v plnení záväzkov. Je upravený v IV. časti charty jazykov v článkoch 15 až 17. Výbor ministrov Rady Európy monitoruje, ako štáty plnia prijaté záväzky. Súčasťou tohto procesu je povinnosť štátu predložiť v lehote jedného roka od nadobudnutia platnosti, a potom pravidelne v trojročných intervaloch, správu o svojej politike v zmysle časti II charty jazykov a o opatreniach, ktoré uskutočnil na zabezpečenie ustanovení časti III, ktoré prijal (ďalej len „implementačné správy“.) 

Implementačné správy posudzuje nezávislý Výbor expertov, zložený z jedného odborníka za každú zmluvnú stranu. Členovia sú menovaní Výborom ministrov Rady Európy zo zoznamu osôb navrhnutých príslušnou zmluvnou stranou na obdobie šiestich rokov. Výbor expertov okrem informácií uvedených v implementačnej správe môže získať informácie aj od organizácií legálne založených na území príslušného štátu, najčastejšie formou tzv. tieňovej správy. Súčasťou kontrolného mechanizmu sa stali aj návštevy štátu, ktoré umožňujú priamy kontakt so zainteresovanými subjektmi. Na základe takto získaných informácií Výbor expertov vypracuje svoju správu o aplikácii charty jazykov štátom, ktorá bude prerokovaná - aj s prípadným stanoviskom dotknutého štátu - Výborom ministrov Rady Európy. Ten následne prijme odporúčanie, v ktorom uvedie konkrétne odporúčania na zlepšenie ochrany regionálnych alebo menšinových jazykov. Tieto odporúčania nemajú záväzný charakter.

Kontrolný mechanizmus je transparentný, všetky dokumenty sú v príslušnom štádiu monitoringu zverejňované na internetovej stránke Rady Európy.

Charta jazykov a Slovenská republika

V mene Slovenskej republiky bola charta jazykov podpísaná 20. februára 2001. Národná rada Slovenskej republiky s ňou vyslovila súhlas uznesením č. 1497 z 19. júna 2001. Prezident Slovenskej republiky ju ratifikoval 20. júla 2001 a ratifikačná listina bola uložená a zaregistrovaná u depozitára, generálneho tajomníka Rady Európy, 5. septembra. Pre Slovenskú republiku nadobudla platnosť 1. januára 2002. Publikovaná je v Zbierke zákonov Slovenskej republiky pod číslom 588/2001 Z. z.

Slovenská republika vybrala od 49 do 53 ustanovení (minimum je 35 ustanovení) z tretej časti charty pre deväť menšinových jazykov: bulharský, český, chorvátsky, maďarský, nemecký, poľský, rómsky, rusínsky a ukrajinský. Jazyky sú z hľadiska vybraných ustanovení rozdelené do troch skupín: 1) maďarský, 2) rusínsky a ukrajinský, 3) ostatné jazyky. 

	Za člena Výboru expertov za Slovenskú republiku bol 19. decembra 2001 vymenovaný prof. JUDr. Alexander Bröstl. 
I. kolo monitorovania úrovne implementácie charty jazykov na Slovensku

		V zmysle článku 15 charty jazykov zmluvné strany pravidelne predkladajú generálnemu tajomníkovi Rady Európy vo forme, ktorú určil Výbor ministrov Rady Európy, správu o svojej politike v zmysle časti II charty a o opatreniach, ktoré uskutočnili na zabezpečenie ustanovení časti III, ktoré prijali. Prvá správa sa má predložiť do roka od nadobudnutia platnosti charty pre danú zmluvnú stranu, teda pre Slovenskú republiku do konca roku 2002, a následné správy v trojročných intervaloch po prvej správe. Podľa bodu 127 sa má prvá správa zamerať na popis situácie regionálnych alebo menšinových jazykov v čase, keď charta nadobudla pre štát platnosť. 

		Gestorom aktivít súvisiacich s procesom monitoringu je Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky. Na základe podkladov a v úzkej súčinnosti s Úradom vlády Slovenskej republiky a ostatnými vecne zainteresovanými ministerstvami vypracovalo Správu o implementácii Európskej charty regionálnych alebo menšinových jazykov v Slovenskej republike (ďalej len “správa”). V decembri 2002 bol návrh správy predmetom pripomienkového konania. Všetky pripomienky boli zapracované s výnimkou zásadných pripomienok podpredsedu vlády SR pre európsku integráciu, ľudské práva a menšiny Pála Csákyho. Rozporové konanie uskutočnené na expertnej a ministerskej úrovni postupne viedlo k odstráneniu uvedeného rozporu. Vzhľadom na zmeny, ktoré nastali v texte pri odstraňovaní rozporu, ako aj vzhľadom na desaťmesačný odstup od prvého pripomienkového konania bol materiál predložený na opätovné pripomienkovanie a na rokovanie vlády bol predložený bez rozporu. Vláda Slovenskej republiky prerokovala a schválila správu uznesením č. 1114 z 26. novembra 2003. Správa tak bola generálnemu tajomníkovi Rady Európy zaslaná takmer s ročným oneskorením.  

Nedodržiavanie termínov predkladania implementačných správ je problémom takmer každého kontrolného mechanizmu založeného na implementačných správach a až na malé výnimky štáty spravidla predkladajú správy s oneskorením (od pár dní až po niekoľko mesiacov alebo rokov) .

Po predbežnom posúdení implementačnej správy Výborom expertov sa v dňoch 28. septembra – 1. októbra 2004 uskutočnila návšteva trojčlennej delegácie Výboru expertov na Slovensku (tzv. on-the-spot visit“). Delegáciu tvoril Emyr  Lewis (Veľká Británia), Nicholas Macris (Cyprus) a Alexander Bröstl (Slovenská republika). Návšteva začala na východnom Slovensku stretnutiami s predstaviteľmi mimovládnych organizácií a miestnej samosprávy, v Bratislave sa uskutočnili stretnutia s predstaviteľmi ústredných orgánov štátnej správy zodpovedných za implementáciu záväzkov vyplývajúcich z charty jazykov. Delegáciu prijal aj podpredseda vlády SR pre európsku integráciu, ľudské práva a menšiny Pál Csáky a splnomocnenkyňa vlády SR pre rómske komunity Klára Orgovánová. 

Na základe implementačnej správy a poznatkov získaných počas návštevy delegácie na Slovensku prijal Výbor expertov 23. novembra 2005 hodnotiacu správu o implementácii charty jazykov Slovenskou republikou (príloha č. 1).  V súlade s procedurálnymi pravidlami bol text hodnotiacej správy poskytnutý 17. januára 2006 Slovensku na zaujatie stanoviska a prípadné pripomienky, ktoré budú ako príloha následne zverejnené spolu s hodnotiacou správou. 

Hodnotiaca správa je rozsiahla, má 138 strán, osobitne sa venuje každému z prevzatých záväzkov vo vzťahu ku každému z 9 jazykov. Výbor v správe oceňuje výbornú spoluprácu počas návštevy Slovenska i fakt, že boli prijaté veľmi ambiciózne záväzky. Výbor expertov vyjadril uznanie za úsilie, ktoré slovenské orgány vynaložili na ochranu regionálnych alebo menšinových jazykov. Výber jazykov, ktorých používatelia neosídľujú kompaktne určité územie, však spôsobuje podľa Výboru expertov problémy pri uplatňovaní celej časti III. charty jazykov. Za všeobecný problém považuje Výbor expertov aj 20% hranicu pre používanie jazyka v úradnom styku, ktorá neumožňuje jeho používanie v obciach, kde používatelia jazyka žijú v dostačujúcom počte, hoci nedosahujú 20 % podiel na populácii. Ďalším všeobecným problémom je podľa Výboru expertov skutočnosť, že aj po prijatí charty jazykov zostal v platnosti zákon o štátnom jazyku, hoci obsahuje  ustanovenia obmedzujúce implementáciu niektorých ustanovení charty jazykov (napríklad používanie dvojjazyčných označení miest, používanie jazyka v zariadeniach sociálnych služieb).  Podľa Výboru expertov je potrebné zákon novelizovať v zmysle prevzatých záväzkov.  Výbor expertov sa ďalej venuje oblasti školstva (nedostatky vo vzdelávaní pedagógov), oblasti súdnictva (nie je zaručené právo na používanie jazyka pred súdnymi orgánmi), oblasti správnych orgánov (nedostatky v používaní jazyka v styku s miestnymi orgánmi, problém s priezviskami v regionálnom alebo menšinovom jazyku), oblasti médií (s výnimkou maďarského jazyka je vysielanie nedostačujúce, nepravidelne financované ...). Výbor expertov tiež osobitne hodnotí situáciu jednotlivých jazykov, pričom najviac sa venuje rómskemu jazyku. V závere správy Výbor expertov formuluje odporúčania, ktoré by mal Výbor ministrov Rady Európy adresovať SR.

Slovenská republika využila možnosť a v štvormesačnej lehote zaslala v marci 2006 Vyjadrenie k Správe Výboru expertov (príloha č. 2). Vypracovalo ho Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky v spolupráci s rezortmi, ktorým vláda uložila vykonávanie príslušných ustanovení charty jazykov. Vyjadrenie sa zameriava len na niektoré aspekty implementácie charty jazykov, venuje sa najmä odporúčaniam,  s ktorými sa Slovensko nestotožňuje a voči ktorým neskôr uplatnilo pozmeňujúce návrhy. V krátkom čase nebolo možné pripraviť komplexné stanovisko a ani to nie je účelom vyjadrenia. Nie je dokumentom, ktorým by vláda poskytovala odpočet plnenia medzinárodných záväzkov a komplexne prezentovala stav vecí v danej oblasti. To je obsahom implementačnej správy. 

Slovensko na pracovnej úrovni v podvýbore Výboru delegátov ministrov Rady Európy  uplatnilo návrhy na zmeny textu, ktoré sa týkali 1. odporúčania žiadajúceho revíziu 20% hranice pre používanie jazyka v úradnom styku; 2. odporúčania požadujúceho revíziu zákona o štátnom jazyku; 3. odporúčania o používaní priezvisk v menšinovom jazyku; 4. odporúčania o umiestňovaní rómskych detí do špeciálnych škôl. Pozmeňujú návrhy však rázne odmietla maďarská delegácia. Ostatné delegácie náš návrh ani neodmietli ani nepodporili, v súlade s praxou bežnou v Rade Európy sa stotožnili s návrhom Výboru expertov. Takúto pozíciu zaujímajú delegácie v situáciu, keď k veci nemajú alebo nepotrebujú mať vlastné stanovisko. 

Na rokovanie Výboru delegátov ministrov Rady Európy bol teda predložený pôvodný text naformulovaný Výborom expertov, pričom Slovensko požiadalo o zaprotokolovanie svojich výhrad.  

Výbor ministrov Rady Európy  21. februára 2007 prijal Odporúčanie RecChL(2007)1 o uplatňovaní Európskej charty regionálnych alebo menšinových jazykov na Slovensku (príloha č. 3), v ktorom odporúča, aby orgány Slovenskej republiky prihliadali na všetky poznámky Výboru expertov, a najmä:

1.	zlepšili a doplnili legislatívny rámec vo svetle záväzkov prevzatých Slovenskom pri ratifikácii charty, a osobitne:
- preskúmali požiadavku, podľa ktorej používatelia regionálnych alebo menšinových jazykov majú predstavovať aspoň 20% obyvateľov obce pre uplatnenie záväzkov v oblasti správnych orgánov;
- preskúmali obmedzenia v používaní regionálnych alebo menšinových jazykov, ktoré vyplývajú zo zákona o štátnom jazyku;
- odstránili obmedzenia súvisiace s právom používať regionálne alebo menšinové jazyky na súdoch;
- zaručili ženám právo prijať alebo používať priezviská v regionálnych alebo menšinových jazykoch;

2.	zlepšili možnosti vzdelávania v regionálnych alebo menšinových jazykoch, osobitne pokiaľ ide o prípravu učiteľov, a vytvorili orgán monitorujúci prijaté opatrenia a dosiahnutý pokrok;

3.	zlepšili možnosti vysielania a tlačových médií vo všetkých regionálnych alebo menšinových jazykoch;

4.	podporili poznávanie a toleranciu voči regionálnym alebo menšinovým jazykom a kultúram, ktoré predstavujú ako integrálnej súčasti kultúrneho dedičstva Slovenska, tak v rámci všeobecných vyučovacích osnov na všetkých stupňoch vzdelávania, ako aj v médiách;

5.	vo vzťahu k rómskemu jazyku: 

- zaistili, aby výučba rómskeho jazyka bola poskytované tam, kde je o ňu záujem a informovali rómskych rodičov o takejto možnosti;
- urýchlili zavedenie školských osnov pre rómsky jazyk;
- zrušili bezodkladne prax neodôvodnených zápisov rómskych detí do špeciálnych škôl.

6.	prijali opatrenia pre výučbu rusínskeho jazyka na všetkých stupňoch vzdelávania.

Ďalší postup

	Ministerstvo zahraničných vecí SR ako gestor aktivít súvisiacich s monitoringom zabezpečilo preklad dokumentov týkajúcich sa prvého kola monitoringu a sú zverejnené v slovenskom a anglickom jazyku na internetovej stránke Ministerstva zahraničných vecí SR (www.mfa.sk - v časti Činnosť a politika/Ľudské práva) a Rady Európy (http://www.coe.int/t/e/legal_affairs/local_and_regional_democracy/regional_or_minority_languages). 

	Neexistuje dokument, ktorý by upravoval ďalší postup. Je na každom štáte, akým spôsobom sa vyrovná s odporúčaniami Výboru ministrov Rady Európy.  S cieľom zabezpečiť transparentnosť monitorovacieho procesu aj na národnej úrovni a zlepšiť informovanosť verejnosti o jeho výsledkoch, pripravilo Ministerstvo zahraničných vecí SR informáciu na rokovanie vlády o priebehu a výsledkoch monitoringu. Súčasťou materiálu však nie je analýza záverov expertného orgánu a odporúčaní Výboru ministrov Rady Európy, keďže túto by mali vykonať ministerstvá a iné orgány, do ktorých pôsobnosti patria záväzky vyplývajúce z charty jazykov. Po dôkladnej analýze by mali tieto subjekty formulovať konkrétne úlohy a opatrenia, ktoré je opodstatnené vo väzbe na závery monitoringu a záväzky vyplývajúce z charty jazykov realizovať. 

Vzhľadom na veľmi krátky cyklus monitorovania plnenia záväzkov podľa charty jazykov (každé tri roky), bolo rozhodnuté, že každú ďalšiu periodickú správu by mal štát predkladať až rok po tom, čo Výbor ministrov Rady Európy prijme svoje odporúčania pre dotknutý štát. Tým sa predíde vzniku problémov a často i nelogickej situácii, keď štát ešte nemá k dispozícii odporúčania Výboru ministrov, avšak už má informovať, ako medzičasom pokročil v plnení záväzkov. Slovensko teda nemuselo predkladať ďalšiu periodickú správu v decembri 2006, ale až rok od prijatia odporúčania Výboru ministrov, čiže vo februári 2008.