Author: uzivatel
Last saved by: agenda0
Company: MPSVR SR

Dôvodová správa

Cieľom reformy sociálneho poistenia v Slovenskej republike je dlhodobo zabezpečiť finančnú stabilitu v systéme sociálneho poistenia a zabezpečiť občanom v budúcnosti primeraný životný štandard v prípade vzniku sociálnej udalosti, ktorou je staroba, choroba a strata živiteľa. Jedným zo základných predpokladov reformy sociálneho poistenia v Slovenskej republike je uskutočniť prechod od zabezpečovacieho systému k systému poistnému s výrazným posilnením princípu zásluhovosti a s primeranou mierou solidarity. 

Súčasťou systému sociálneho poistenia bude systém dôchodkového poistenia. Výstavba dlhodobo finančne stabilného systému dôchodkového poistenia vyžaduje nastavenie základných parametrov takého modelu financovania systému, ktorý je flexibilný, t.j. má zabudované také parametre, ktoré zabezpečujú jeho finančnú stabilitu pri aktuálnom ekonomickom a demografickom vývoji.

Jedným zo základných parametrov dôchodkového systému je určenie veku odchodu do dôchodku. Vek odchodu do dôchodku by mal mať tesnú závislosť na očakávanom demografickom vývoji spoločnosti s prihliadnutím na očakávaný ekonomický vývoj.

Úprava veku odchodu do dôchodku jednorazovým opatrením je neprijateľným riešením. To vyžaduje vytvorenie konkrétneho časového harmonogramu úpravy veku odchodu do dôchodku. Pri jeho zostavení je nutné zohľadniť:

-	výsledky analýz demografického vývoja
-	dosiahnutie cieľov reformy sociálneho poistenia
-	sociálno-ekonomický vývoj SR počas realizácie reformy.

Ucelený postup pre úpravu veku odchodu do dôchodku vyžaduje určenie: 

-	optimálneho veku odchodu do dôchodku
-	optimálneho časového obdobia pre postupnú úpravu veku odchodu do dôchodku
-	časového harmonogramu postupnej úpravy veku odchodu do dôchodku, t.j. určiť pre každý ročník narodenia osobitný vek odchodu do dôchodku.
Základné informácie o nutnosti úpravy veku odchodu do dôchodku poskytujú informácie materiálu Štatistického úradu SR „Vývoj obyvateľstva v Slovenskej republike“, (č. 760/00-600). V materiáli sa konštatuje, že populácia Slovenska, v minulosti s prívlastkom mladá, s výrazným podielom nižších vekových skupín obyvateľstva, v súčasnosti stráca túto charakteristickú črtu a pomerne rýchlo nadobúda charakter populácie západoeurópskeho typu. To znamená, že súčasná veková štruktúra skrýva v sebe značný potenciál zrýchlenia demografického starnutia po prelome tisícročia. Vtedy sa ešte viac prejaví prebiehajúci pokles počtu narodených detí v základni vekovej pyramídy, čím sa vrchol vekovej pyramídy bude rozširovať, t.j. zníži sa podiel osôb v nižších vekových skupinách obyvateľstva a súčasne sa zvýši podiel osôb vo vyšších vekových skupinách na celkovom počte osôb v SR (viď prílohová časť A, príloha č. 6).

Pre kvalifikovaný prístup k riešeniu možnosti zvyšovania veku odchodu do dôchodku bola spracovaná štúdia s názvom „Podklady pre zvyšovanie veku odchodu do dôchodku“ (Infostat, marec 2001). 

K problému nutnosti úpravy veku odchodu do dôchodku sú dôležité nasledovné skutočnosti:

•	kým pri súčasne platných hraniciach veku odchodu do dôchodku (muži 60 a ženy v priemere 55 rokov) v roku 2000 pripadá na 1 osobu v poproduktívnom veku 3,5 osoby v produktívnom veku od 15 rokov, tak pri zachovaní týchto hraníc v roku 2015 by to bolo už len 2,5 osoby
•	v roku 2000 na jedného muža nad 59 rokov pripadá 5,3 mužov vo veku 15-59 rokov a v roku 2015 len 3,8 mužov. Index závislosti (počet žien od 15 do 54 rokov / počet žien nad 54 rokov v roku 2000) má hodnotu 2,5 osoby  a v roku 2015 len 1,8 osoby

Z predložených údajov je zrejmé, že uvažovaný index závislosti osôb v produktívnom veku k osobám v poproduktívnom veku je u žien výrazne horší ako u mužov.

Podľa  analyzovaných údajov celkový počet mužov je nižší ako počet žien, pričom sa tieto počty ku koncu sledovaného obdobia (rok 2015) mierne znižujú. Po analyzovaní absolútnych počtov v jednotlivých vekových skupinách obyvateľov je možné uviesť, že:

•	v sledovanom období (2000-2015) dochádza k miernemu poklesu počtu narodených detí
•	počas celého obdobia sa rodí viac chlapcov ako dievčat, avšak ku koncu analyzovaného obdobia dochádza k miernemu zníženiu tohto rozdielu
•	absolútny počet mužov v populácii je vyšší ako absolútny počet žien až do veku 45 rokov. Od veku 45 rokov začínajú mierne prevažovať v štruktúre populácie počty žien nad mužmi, pričom najvýraznejšiu feminitu možno sledovať najmä v najvyšších vekových kategóriách.

Rozdiely medzi  mužmi a ženami podľa dosahovaného veku sú nasledovné:

-	do 25 rokov je o 4 až 5 % viac chlapcov ako dievčat medzi rovesníkmi
-	do 40 rokov sa tento rozdiel zníži na cca 2 % v prospech mužov
-	okolo 45 roku života je počet rovesníkov rôzneho pohlavia zhruba rovnaký
-	do 50 roku života počet žien prevýši počet mužov o 5 %
-	do 55 roku života o cca 14 %
-	do 60 roku života o cca 20 %
-	65 ročných žien je o 25 %, t.j. o štvrtinu viac ako mužov
-	70 ročných žien o tretinu viac a 
-	80 ročných žien je až o polovicu viac ako mužov.

Tieto pomery s malými rozdielmi platia až do roku 2015.

Ďalšie podporné argumenty pre vyrovnávanie veku odchodu do dôchodku žien je možné vidieť pri uvedení podielov jednotlivých vekových skupín na celkovom počte obyvateľov SR, resp. na celkovom počte obyvateľov podľa pohlavia. Dôležité sú nasledovné skutočnosti:

•	V roku 2000 bolo 17,1 % obyvateľov nad hranicou súčasne platného veku odchodu do dôchodku (u mužov 60 rokov a u žien v priemere 55 rokov) v štruktúre 5,7 % mužov a 11,4 % žien. Zo všetkých dôchodcov tvoria ženy až 66,4 %, kým muži iba 33,6 %. Súčasne to znamená, že z celkového počtu mužov je v dôchodkovom veku iba 11,8 % mužov, ale z celkového počtu žien 22,1 % žien.
•	Ak by sa zachovali v súčasnosti platné hranice veku odchodu do dôchodku, tak v roku 2015 by bolo v dôchodkovom veku až 22,4 % obyvateľov z celkového počtu v štruktúre  7,5 % mužov a 14,8 % žien. To znamená, že v roku 2015 by bolo v dôchodkovom veku z celkového počtu mužov 15,6 % mužov a z celkového počtu žien 28,7 % žien.
•	Pri zachovaní súčasného veku odchodu do dôchodku by sa do roku 2015 postupne zvýšil podiel mužov v dôchodkovom veku o 3,7 % a žien o 6,6 %.

V súčasnosti je vek odchodu do dôchodku žien diferencovaný podľa počtu vychovaných detí. Diferencovaný vek odchodu do dôchodku žien bol vnímaný ako istá kompenzácia zvýšeného fyzického a psychického opotrebovania ženy súvisiaceho s pôrodmi a výchovou detí.

Zvýšenie počtu narodených detí je v záujme spoločnosti a je potrebné hľadať spôsoby, ako ho podporovať. Diferencovaný vek odchodu do dôchodku nie je tým najprimeranejším a najvhodnejším riešením podpory zvýšenia počtu narodených detí. Ženy – matky potrebujú viac času a finančných prostriedkov na svoju fyzickú a psychickú regeneráciu skôr v čase narodenia dieťaťa a jeho výchovy a nie až zvýhodnením pri odchode do dôchodku.

Podpora pronatalitného správania rodín vzhľadom na nepriaznivý trend vývoja pôrodnosti patrí medzi prioritné záujmy spoločnosti. V súlade s cieľmi Koncepcie štátnej rodinnej politiky  schválenej vládou SR  v roku 1996 je nevyhnutné verejné pôsobenie na rodinu a podporu plnenia  jej funkcií sústrediť na obdobie, kedy dochádza k najvýraznejšiemu stretu záujmov medzi profesijnou rolou  a rodičovskou rolou spravidla na strane matky, t.j. v čase potreby osobnej starostlivosti o dieťa. Z toho dôvodu je potrebné voliť účinné nástroje na podporu a ocenenie funkcie rodičovstva  predovšetkým v tých systémoch  sociálneho zabezpečenia, ktoré sú na tieto životné situácie špecificky cielené. K nim patrí napr. systém štátnej sociálnej podpory, v rámci ktorého sa v súčasnosti pripravuje návrh novej právnej úpravy rodičovského príspevku, ktorá vytvorí podstatne širší priestor (spravidla pre matky) pre zosúladenie profesijných a rodičovských záujmov a povinností, tým že umožní voliť medzi poberaním rodičovského príspevku v plnej výške pri celodennej osobnej starostlivosti o dieťa v útlom veku a čiastočnom, pri možnosti súbežného vykonávania zamestnania.
 
Prijatie tejto právnej úpravy spolu so zachovaním účasti štátu na platení poistného do základného fondu nemocenského poistenia a základného fondu dôchodkového zabezpečenia v prípade poberateľov rodičovského príspevku, ktorí sa osobne a celodenne starajú o dieťa v útlom veku  a  garantovaním obdobia  starostlivosti o dieťa ako náhradnej doby na účely dôchodkového zabezpečenia možno považovať za  efektívnejší spôsob spoločenského  ocenenia poslania materstva a rodičovstva v porovnaní s existujúcim právnym stavom v systéme sociálneho zabezpečenia.

Výber štatistických ukazovateľov vyjadrujúcich opotrebovanosť ženy súvisiacu s pôrodmi a výchovou detí je veľmi diskutabilný. Ak by opotrebovanosť žien z tohto dôvodu mala byť braná v úvahu, mala by zjavne negatívny vplyv na zdravotný stav ženy a očakávanú dĺžku života. Údaje o očakávanej dĺžke života pre ženy podľa počtu narodených detí neexistujú. Existujú však údaje podľa rodinného stavu žien. Uvedomujúc si skutočnosť, že pre populačný vývoj na Slovensku je charakteristické tesné prepojenie medzi sobášnosťou a pôrodnosťou a že približne 83 % detí sa rodí v manželstve, hodnoty očakávanej dĺžky života podľa rodinného stavu by mohli poskytovať isté informácie.

Na základe údajov uvedených v prílohovej časti A má očakávaná dĺžka života mužov a žien pri narodení v období rokov 1991 – 2000 stúpajúcu tendenciu (až na náhodné výkyvy), pričom u žien sa udržiava vyššia očakávaná dĺžka života ako u mužov o cca 8,1 roka. Rovnako očakávaná dĺžka života u 60 ročných má v období rokov 1991 – 2000 stúpajúcu tendenciu (až na náhodné výkyvy), pričom u žien sa udržiava vyššia očakávaná dĺžka života ako u mužov cca o 4,5 roka.

Na základe analýzy údajov očakávanej dĺžky života podľa pohlavia a rodinného stavu za rok 1999 vychádza, že vo vekovej skupine žien 55 – 59 ročných očakávaná dĺžka života má hodnoty pre:
-	vydaté ženy         31,5 rokov
-	ovdovené ženy    23,9 rokov
-	slobodné ženy     22,1 rokov
-	rozvedené ženy   20,7 rokov.

Uvedené hodnoty v žiadnom prípade nepodporujú tvrdenie, že materstvo a výchova detí skracuje život ženy.
Nezamestnanosť je prejavom nerovnováhy na trhu práce a v súčasnosti je vysoko citlivým celospoločenským problémom. Z toho dôvodu bol vypracovaný odhad prírastkov ekonomicky aktívnych žien pri zvyšovaní veku odchodu do dôchodku žien na 60 rokov. Na základe analýz možno konštatovať, že v alternatíve 1 vplyvom vyrovnania veku odchodu do dôchodku žien na 60 rokov bude v roku 2014 prírastok ekonomicky aktívnych žien približne 196 800 žien, pričom ročné prírastky ekonomicky aktívnych žien by predstavovali cca 16 400 žien.

Podľa prepočtov vychádzajúcich z horeuvedených údajov, by v alternatíve 1 v prípade 100 %-nej miery nezamestnanosti ekonomicky aktívnych žien, ktorých sa vyrovnávanie veku odchodu do dôchodku týka, vzrástla celková miera nezamestnanosti v období rokov 2003 – 2014 cca o 6,0 %, v prípade ich 50 %-nej miery nezamestnanosti o 2,7 % a 30 %-nej miery nezamestnanosti o 1,3 %. Priemerné ročné prírastky v jednotlivých uvažovaných prípadoch by boli pri 100 %-nej miere nezamestnanosti 0,50 % ročne, pri 50 %-nej miere nezamestnanosti 0,22 % ročne a pri 30 %-nej miere nezamestnanosti 0,11 % ročne.

	Vplyvy vyrovnania veku odchodu do dôchodku žien a mužov na mieru nezamestnanosti  - alternatíva 1, 1* a alternatíva 2 sú uvedené v tabuľkovej forme v prílohovej časti A, prílohy č. 3, 4, 5 a podporne pre alternatívu 1 v prílohovej časti C. 

Záver č. 1:

Ak by sme v roku 2015 chceli zachovať v súčasnosti platné indexy závislosti osôb v produktívnom veku a poproduktívnom veku, tak by to vyžadovalo posun hranice veku odchodu do dôchodku u žien i mužov.
           Pre daný materiál boli vybrané alternatívy 1 (ženy 60 rokov, muži 60 rokov), 1* (ženy 60 rokov, muži 60 rokov) a alternatívy 2 (ženy 60 rokov, muži 63 rokov), rešpektujúce zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, t.j. vyrovnanie, resp. priblíženie hraníc veku odchodu do dôchodku mužov aj žien. Uplatnenie zásady rovnakého zaobchádzania vedie v období do roku 2015, oproti súčasnému právnemu stavu, k miernemu zlepšeniu indexu závislosti produktívnych osôb k poproduktívnym osobám. Tento index závislosti je dôležitým ukazovateľom príjmovo-výdavkovej stránky dôchodkového systému.

Záver č. 2:

            Nie sú vážne argumenty pre zachovanie diferencovanej hranice veku odchodu do dôchodku pre ženy podľa počtu vychovaných detí.  Vyrovnávanie veku odchodu do dôchodku žien a mužov  je spoločensky akceptovateľné pri súčasnej orientácii spoločenského ocenenia a podpory materskej resp. rodičovskej funkcie do obdobia  najväčšieho stretu záujmov medzi plnením rodičovskej a profesijnej role, t.j. do obdobia  priamej závislosti dieťaťa na osobnej starostlivosti  rodiča.

Záver č. 3:

Nie sú vážne argumenty proti predlžovaniu veku odchodu do dôchodku ani z hľadiska jeho dopadov na celkovú mieru nezamestnanosti. Rozsah týchto dopadov bude závisieť od vývoja tempa ekonomického rastu. Okrem toho zvýšenie počtu žien na trhu práce z dôvodu vyrovnávania veku odchodu do dôchodku žien a mužov je možné eliminovať modernými formami organizácie práce a pružnými formami pracovného času, najmä prácou na čiastočný pracovný úväzok, prácu doma, delenými pracovnými zmenami a skracovaním pracovného času. Rozšírenie týchto foriem pracovného času bude závisieť od kolektívneho vyjednávania medzi sociálnymi partnermi o týchto otázkach.