Author: Pavol Tvarožek
Last saved by: Jaroslav Pokorny
Company: Tvarožkovci

Dohovor UNIDROIT
o ukradnutých alebo nezákonne vyvezených kultúrnych predmetoch

Štáty, zmluvné strany tohto dohovoru,
ktoré sa zišli v Ríme na pozvanie vlády Talianskej republiky v dňoch 7. až 24. júna 1995 na diplomatickej konferencii, aby schválili návrh Dohody UNIDROIT o ukradnutých alebo nezákonne vyvezených kultúrnych predmetoch,
PRESVEDČENÉ o zásadnej dôležitosti ochrany kultúrneho dedičstva a kultúrnej výmeny pre podporu porozumenia medzi národmi a šírenia kultúry pre blahobyt ľudstva a pokrok civilizácie,
Hlboko znepokojené nezákonným obchodom s kultúrnymi predmetmi a nenapraviteľnými škodami, ktoré tento obchod často spôsobuje tak na samých predmetoch, ako aj na kultúrnom dedičstve národných, kmeňových, autochtónnych alebo iných spoločenstiev, ako aj na dedičstve všetkých národov, a to najmä plienením archeologických nálezísk a z toho vyplývajúcou stratou nenahraditeľných archeologických, historických a vedeckých informácií,
Rozhodnuté účinne prispieť k boju proti nezákonnému obchodu s kultúrnymi predmetmi podniknutím dôležitého kroku stanovenia spoločných minimálnych právnych noriem upravujúcich reštitúciu a vracanie kultúrnych predmetov medzi štátmi, zmluvnými stranami dohovoru, s cieľom zlepšiť zachovanie a ochranu kultúrneho dedičstva v záujme všetkých,
Zdôrazňujúc, že zámerom tohto dohovoru je uľahčiť reštitúciu a vracanie kultúrnych predmetov a že poskytnutie akýchkoľvek náhrad, ako je napríklad náhrada škody, potrebných na vykonanie reštitúcie a náhrady v niektorých štátoch neznamená, že podobné opatrenia treba prijať aj v ostatných štátoch,
Potvrdzujúc, že prijatie ustanovení tohto dohovoru pre budúcnosť nijakým spôsobom neznamená akékoľvek schválenie alebo potvrdenie zákonnosti protiprávnych činov akéhokoľvek druhu, ktoré sa stali predtým, ako tento dohovor nadobudol platnosť,
Uvedomujúc si, že tento dohovor sám osebe nevyrieši problémy vyvolané nezákonným obchodom, ale že iniciuje proces, ktorý pozdvihne medzinárodnú kultúrnu spoluprácu a podporí náležitú úlohu legálneho obchodu a medzištátnych dohôd o kultúrnej výmene,
Uznávajúc, že vykonávanie tohto dohovoru by bolo treba doplniť ďalšími účinnými opatreniami na ochranu kultúrnych predmetov, ako napríklad vytváraním a využívaním registrov, fyzickou ochranou archeologických nálezísk a technickou spoluprácou,
Vyjadrujúc uznanie činnosti rozličných orgánov zameranej na ochranu kultúrneho dedičstva, najmä dohovoru UNESCO z roku 1970 o nezákonnom obchode,         a rozvíjaniu pravidiel správania v súkromnom sektore,
dohodli SA takto:

K preambule dohovoru
	
Nezákonný obchod s kultúrnymi predmetmi spôsobuje nenapraviteľné škody na samotných predmetoch, ako aj na kultúrnom dedičstve národných, kmeňových, autochtónnych alebo iných spoločenstiev, čím je ohrozené kultúrne dedičstvo všetkých národov. Zvlášť ohrozené vykrádaním sú archeologické náleziská a lokality, čo má za následok stratu nenahraditeľných archeologických, historických a vedeckých informácií. 
Zmluvné štáty dohovoru, ktoré sú presvedčené o dôležitosti ochrany kultúrneho dedičstva sa rozhodli prispieť k boju proti nezákonnému obchodu s kultúrnymi predmetmi a stanovili spoločné minimálne právne normy, ktoré upravujú reštitúciu a vracanie kultúrnych predmetov medzi štátmi, zmluvnými stranami dohovoru. Prijatie dohovoru inicioval proces, ktorý pozdvihne medzinárodnú kultúrnu spoluprácu a podporí úlohu legálneho obchodu a medzištátnych dohôd o kultúrnej výmene, zároveň bude iniciovať doplnenie ďalších opatrení na ochranu kultúrnych predmetov, ako sú vytváranie a využívanie registrov, fyzická ochrana archeologických nálezísk, technická spolupráca. 

I. kapitola – Oblasť uplatnenia a definícia

Článok 1
Tento dohovor sa uplatňuje pri požiadavkách medzinárodného charakteru, ak ide o
a) reštitúciu ukradnutých kultúrnych predmetov;
b) vrátenie kultúrnych predmetov vyvezených z územia štátu, zmluvnej strany dohovoru, v rozpore s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi upravujúcimi vývoz kultúrnych predmetov v záujme ochrany kultúrneho dedičstva (ďalej “nezákonne vyvezené kultúrne predmety”).

K Článku 1 dohovoru

	Článok 1 dohovoru definuje uplatňovanie dohovoru pri požiadavkách medzinárodného charakteru vo veci reštitúcie ukradnutých kultúrnych predmetov, ako aj  o vrátenie tých kultúrnych predmetov zmluvnej strany, ktoré boli vyvezené do iného štátu v rozpore s vnútroštátnymi predpismi, ktoré upravujú režim vývozu kultúrnych predmetov v záujme ochrany kultúrneho dedičstva. V zákonoch Slovenskej republiky  vec definovanú ako kultúrne dedičstvo možno do zahraničia vyviezť iba v súlade s podmienkami, ktoré ustanovujú  osobitné zákony. 
Deklarácia Národnej rady Slovenskej republiky č. 91/2001 Z. z.
Čl. 5
1.	Vec definovanú ako kultúrne dedičstvo možno do zahraničia vyviezť iba v súlade s podmienkami, ktoré ustanovia osobitné zákony
2.	Vec, ktorá vykazuje znaky kultúrneho dedičstva, možno zo zahraničia na územie Slovenskej republiky doviezť iba po predchádzajúcom súhlase príslušných orgánov štátu, z ktorého má byť dovezená.
Zákon č. 115/1998 Z. z. o múzeách a galériách a o ochrane predmetov múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty v znení neskorších predpisov, 
zákon č. 183/2000 Z. z. o knižniciach, o doplnení zákona SNR č. 27/1987 Zb. o štátnej pamiatkovej starostlivosti a o zmene a doplnení zákona č. 68/1997 Z. z. o Matici slovenskej, v znení zákona č. 416/2001 Z. z. 
a zákon č. 49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu,
vyhláška ministra zahraničných vecí č. 15/1980 Zb. o Dohovore o opatreniach v prípade nedovoleného dovozu, vývozu a prevodu kultúrnych statkov

Záver:
Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 1 dohovoru.

Článok 2
V zmysle tohto dohovoru sa za kultúrne predmety pokladajú tie predmety náboženského alebo svetského charakteru, ktoré sú dôležité z hľadiska archeológie, prehistórie, histórie, literatúry, umenia alebo vedy a patria do jednej z kategórií uvedených v dodatku tohto dohovoru.
Dodatok
a) zriedkavé zbierky a exempláre fauny, flóry, minerálov, anatomické exempláre a predmety zaujímavé z paleontologického hľadiska; 
b) majetok súvisiaci s históriou vrátane histórie vedy a technológie a vojenskej a spoločenskej histórie, so životom národných vodcov, mysliteľov, vedcov a umelcov a s udalosťami národného významu; 
c) nálezy z archeologických vykopávok (či už povolených alebo nepovolených) alebo z archeologických objavov; 
d) prvky umeleckých alebo historických pamiatok alebo časti archeologických nálezísk, ktoré boli oddelené; 
e) starožitnosti staršie než sto rokov, ako sú nápisy, mince a pečatidlá; 
f) predmety zaujímavé z etnologického hľadiska; 
g) umelecké predmety, ako sú: 
i)	obrazy, maľby a kresby vytvorené v celom rozsahu ručne na akomkoľvek podklade (okrem priemyselného dizajnu a ručne dekorovaných remeselných výrobkov), 
ii)	originálne diela sochárskeho umenia bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené, 
iii)	originálne rytiny, tlače a litografie, 
iv)	originálne umelecké asambláže a montáže bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené; 
h) zriedkavé rukopisy a inkunábuly, staré knihy, dokumenty a mimoriadne (z historického, umeleckého, vedeckého, literárneho atď. hľadiska) zaujímavé publikácie, a to jednotlivo alebo v zbierkach; 
i) poštové, kolkové a podobné známky, a to jednotlivo alebo v zbierkach; 
j) archívy vrátane zvukových, fotografických a kinematografických archívov; 
k) nábytok starší než sto rokov a staré hudobné nástroje.

K Článku 2 dohovoru

           V článku 2 dohovoru sú definované kultúrne predmety, ktorých sa Dohovor dotýka. Sú to predmety, ktoré sú chápané ako kultúrne predmety aj v zákonoch Slovenskej republiky. Zbierky a exempláre fauny, flóry, minerálov, anatomické exempláre a predmety zaujímavé z paleontologického hľadiska sú chránené a evidované ako zbierkové predmety múzeí, ako aj majetok súvisiaci s históriou vrátane histórie vedy a technológie a vojenskej a spoločenskej histórie, so životom národných vodcov, mysliteľov, vedcov a umelcov a s udalosťami národného významu, nálezy z archeologických vykopávok (či už povolených alebo nepovolených) alebo z archeologických objavov; prvky umeleckých alebo historických pamiatok alebo časti archeologických nálezísk, ktoré boli oddelené starožitnosti staršie ako sto rokov, ako sú nápisy, mince a pečatidlá predmety zaujímavé z etnologického hľadiska, umelecké predmety, ako sú obrazy, maľby a kresby vytvorené v celom rozsahu ručne na akomkoľvek podklade (okrem priemyselného dizajnu a ručne dekorovaných remeselných výrobkov), originálne diela sochárskeho umenia bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené, originálne rytiny, tlače a litografie, originálne umelecké asambláže a montáže bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené, zriedkavé rukopisy a inkunábuly, staré knihy, dokumenty a mimoriadne (z historického, umeleckého, vedeckého, literárneho atď. hľadiska) zaujímavé publikácie, a to jednotlivo alebo v zbierkach, poštové, kolkové a podobné známky, a to jednotlivo alebo v zbierkach, archívy vrátane zvukových, fotografických a kinematografických archívov, nábytok starší ako sto rokov a staré hudobné nástroje. V zákonodarstve Slovenskej republiky sú kultúrne predmety, na ktoré sa vzťahuje dohovor,  definované ako hmotné súčasti kultúrneho dedičstva, čo sú  najmä archívne dokumenty bez ohľadu na spôsob zaznamenania informácie, historické knižničné dokumenty a fondy, diela písomníctva, scénografie, kinematografie, televíznej a audiovizuálnej tvorby, zbierky múzeí a galérií, diela výtvarného, úžitkového a ľudového umenia, dizajnu, architektonické objekty, urbanistické súbory, archeologické nálezy a lokality, objekty ľudového staviteľstva, pamiatky výroby, vedy a techniky, historické záhrady, parky a kultúrna krajina. Uvedená definícia zodpovedá obsahovo aj významom vymedzeniu kultúrnych predmetov dohovoru.  
 Čl. 2 Deklarácie Národnej rady Slovenskej republiky č. 91/2001 Z. z. o ochrane kultúrneho dedičstva

Záver:
Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 2 dohovoru.

II. kapitola – Reštitúcia ukradnutých kultúrnych predmetov
Článok 3

1. Držiteľ kultúrneho predmetu, ktorý bol ukradnutý, má tento predmet vrátiť.
2. V zmysle tohto dohovoru sa kultúrny predmet, ktorý bol nezákonne vykopaný alebo zákonne vykopaný a nezákonne vzatý do držby, pokladá za ukradnutý, ak je to v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi štátu, kde sa vykopávka uskutočnila.
3. Akúkoľvek požiadavku na reštitúciu treba uplatniť v lehote troch rokov od chvíle, keď sa jej predkladateľ dozvedel o mieste, kde sa kultúrny predmet nachádza, a o totožnosti jej držiteľa, a v každom prípade v lehote 50 rokov od času krádeže.
4. Na požiadavku reštitúcie kultúrneho predmetu tvoriaceho nedeliteľnú súčasť identifikovanej pamiatky alebo archeologického náleziska alebo patriaceho do verejnej zbierky sa však nevzťahuje časové obmedzenie okrem lehoty troch rokov, ktoré uplynuli od času, keď sa žiadateľ dozvedel o mieste, kde sa kultúrny predmet nachádza, a o totožnosti jeho držiteľa.
5. Bez ohľadu na ustanovenia predchádzajúceho odseku môže štát, zmluvná strana dohovoru, vyhlásiť, že na požiadavku reštitúcie sa vzťahuje časové obmedzenie 75 rokov alebo dlhšie obdobie, ak to tak predpokladajú jeho vnútroštátne právne predpisy. Požiadavka reštitúcie kultúrneho predmetu oddeleného od pamiatky, archeologického náleziska alebo verejnej zbierky uplatnená v inom štáte, zmluvnej strane dohovoru, ktorý urobil takéto vyhlásenie, takisto podlieha takémuto časovému obmedzeniu.
6. Vyhlásenie uvedené v predchádzajúcom odseku treba urobiť v čase podpisu, ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia k dohovoru.
7. Na účely tohto dohovoru verejná zbierka je skupina inventarizovaných alebo inak identifikovaných kultúrnych predmetov, ktoré sa nachádzajú vo vlastníctve
a) štátu, zmluvnej strany dohovoru;
b) regionálneho alebo miestneho úradného orgánu štátu, zmluvnej strany dohovoru;
c) náboženskej inštitúcie v štáte, zmluvnej strane dohovoru, alebo 
d) inštitúcie v štáte, zmluvnej strane dohovoru, založenej predovšetkým na kultúrne, vzdelávacie alebo vedecké účely, uznávanej v tomto štáte za inštitúciu pôsobiacu vo verejnom záujme.
8. Okrem toho sa na požiadavku reštitúcie sakrálneho alebo pre určité spoločenstvo významného predmetu patriaceho kmeňovému alebo autochtónnemu spoločenstvu v štáte, zmluvnej strane dohovoru, a využívaného takýmto spoločenstvom v rámci tradičných alebo rituálnych obradov vzťahuje rovnaké časové obmedzenie, aké sa uplatňuje pri verejných zbierkach.

K Článku 3 dohovoru
	
	Článok 3 dohovoru zakotvuje princíp vrátenia ukradnutých kultúrnych predmetov, pričom stanovuje, že pre predmet nezákonne vykopaný, alebo zákonne  vykopaný a nezákonne vzatý do držby, ktorý sa pokladá za ukradnutý, ak je to v súlade s vnútroštátnymi predpismi, platí požiadavka na reštitúciu v lehote troch rokov od chvíle, keď sa jej predkladateľ dozvedel o mieste, kde sa kultúrny predmet nachádza a o totožnosti jeho držiteľa a v každom prípade v lehote 50 rokov od času krádeže.  V prípade reštitúcie ukradnutého kultúrneho predmetu tvoriaceho nedeliteľnú súčasť identifikovanej pamiatky alebo archeologického náleziska, alebo patriaceho do verejnej zbierky sa však nevzťahuje podľa dohovoru iné časové obmedzenie okrem lehoty troch rokov. Dohovor však umožňuje zmluvným stranám vyhlásiť, že na požiadavku reštitúcie sa vzťahuje časové obmedzenie 75 rokov alebo dlhšie obdobie, ak  to tak predpokladajú jeho vnútroštátne právne predpisy. To isté platí pre reštitúciu kultúrneho predmetu oddeleného od pamiatky, archeologického náleziska alebo verejnej zbierky, sakrálneho alebo pre určité spoločenstvo významného predmetu patriaceho kmeňovému alebo autochtónnemu spoločenstvu v štáte, zmluvnej strane dohovoru a využívaného takýmto spoločenstvom v rámci tradičných alebo rituálnych obradov, uplatnená v inom štáte, zmluvnej strane dohovoru, ktorý urobil takéto vyhlásenie, takisto podlieha takémuto časovému obmedzeniu. Verejná zbierka na účely tohto dohovoru je charakterizovaná ako skupina inventarizovaných alebo inak identifikovaných kultúrnych predmetov, ktorá je vo vlastníctve štátu zmluvnej strany dohovoru, regionálneho alebo miestneho úradného orgánu štátu zmluvnej strany dohovoru, náboženskej inštitúcie v štáte, zmluvnej strane dohovoru, alebo inštitúcie v štáte, zmluvnej strany dohovoru, založenej predovšetkým na kultúrne, vzdelávacie alebo vedecké účely, uznávanej v tomto štáte za inštitúciu pôsobiacu vo verejnom záujme. Vyhlásenie týkajúce sa časových obmedzení treba urobiť v čase podpisu, ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia k dohovoru. V legislatíve Slovenskej republiky sú prípady ukradnutých kultúrnych predmetov nezákonne vykopaných, alebo zákonne  vykopaných a nezákonne vzatých do držby, kultúrneho predmetu oddeleného od pamiatky, archeologického náleziska alebo verejnej zbierky, sakrálneho alebo pre určité spoločenstvo významného predmetu patriaceho kmeňovému alebo autochtónnemu spoločenstvu  a využívaného takýmto spoločenstvom v rámci tradičných alebo rituálnych obradov a všetkých ukradnutých kultúrnych predmetov riešené orgánmi činnými v trestnom konaní. V rámci medzištátnych reštitučných vzťahov Slovenská republika postupuje v súlade s  Dohovorom UNESCO z roku 1970 o prevencii a opatreniach zamedzujúcich nepovolený dovoz, vývoz a prevoz kultúrnych pamiatok a na základe bilaterálnych dohovorov. V porovnaní s Dohovorom UNESCO je Dohovor UNIDROIT výsledkom zložitých kompromisov medzi protikladnými záujmami krajín pôvodu a krajín určenia nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov a predstavuje významný krok vpred. Na rozdiel od Dohovoru UNESCO, ktorý ukladal povinnosť považovať za protizákonný vývoz a prevoz kultúrnych predmetov, pri ktorom boli porušené zákony krajín, ktoré dohovor podpísali, Dohovor UNIDROIT prináša prísnejšie predpisy týkajúce sa niektorých kategórií umeleckých predmetov (predmety pochádzajúce z ilegálnych archeologických a etnologických vykopávok, alebo kultúrne predmety ukradnuté z legálnych vykopávok, ktorých odcudzenie poškodí kultúrne dedičstvo štátu). 
Záver:
Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky je v súlade s článkom 3 dohovoru.
Pri vyhlásení Slovenskej republiky týkajúceho sa časového obmedzenia na požiadavku reštitúcie, ktoré je potrebné urobiť v čase podpisu, odporúčame zvážiť lehoty stanovené 
v dohode v súvislosti so vstupom do EÚ (pripravený zákon o navrátení nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov v krajinách EÚ) . 

Článok 4
1. Držiteľ ukradnutého kultúrneho predmetu, ktorý bol požiadaný o jeho vrátenie, má pri jeho reštitúcii právo na vyplatenie prijateľnej a rozumnej náhrady za predpokladu, že držiteľ nevedel a ani nemohol logicky vedieť, že predmet je ukradnutý, a môže dokázať, že pri jeho nadobudnutí postupoval s patričnou opatrnosťou.
2. Neupierajúc právo držiteľa na náhradu podľa predchádzajúceho odseku, treba vyvinúť patričné úsilie, aby náhradu zaplatila osoba, ktorá odovzdala kultúrny predmet držiteľovi, alebo ktorýkoľvek predchádzajúci postupca, ak to je v súlade so vnútroštátnym právnym poriadkom štátu, v ktorom bola vznesená požiadavka.
3. Vyplatenie náhrady držiteľovi predkladateľom požiadavky, keď ju vznesie, neupiera predkladateľovi požiadavky právo, aby si náhradu uplatňoval od ktorejkoľvek inej osoby.
4. Pri rozhodovaní o tom, či držiteľ postupoval s patričnou opatrnosťou, treba prihliadať na všetky okolnosti nadobudnutia vrátane charakteru strán, zaplatenú cenu, na skutočnosť, či držiteľ nahliadol do primerane dostupného registra ukradnutých kultúrnych predmetov, či využil iné významné informácie a dokumentáciu, ktoré si mohol primeraným spôsobom zadovážiť, ako aj na skutočnosť, či sa držiteľ obrátil na dostupné orgány alebo podnikol nejaké iné kroky, ku ktorým by za daných okolností pristúpila uvážlivá osoba.
5. Držiteľ nie je vo výhodnejšom postavení než osoba, od ktorej získal kultúrny predmet dedením alebo iným spôsobom bez náhrady.

K Článku 4 dohovoru

	V článku 4 je zakotvené právo držiteľa kultúrneho predmetu, ktorý bol požiadaný o jeho vrátenie, na vyplatenie prijateľnej a rozumnej náhrady za predpokladu, že je preukázané, že držiteľ takéhoto predmetu nevedel, že predmet bol ukradnutý.  Pri uznaní práva na patričné odškodnenie držiteľa, ktorý je povinný predmet vrátiť, je vrátenie podmienené podrobným preverením stupňa kontroly uplatneným pri nákupe. Treba vyvinúť patričné úsilie, aby náhradu zaplatila osoba, ktorá odovzdala kultúrny predmet držiteľovi. Vyplatenie náhrady držiteľovi predkladateľom požiadavky, keď ju vznesie, neupiera predkladateľovi požiadavky právo, aby si náhradu uplatňoval od ktorejkoľvek inej osoby. Pri rozhodovaní o tom, či držiteľ postupoval s opatrnosťou, treba prihliadať na všetky možné okolnosti, t.j. či nahliadol do primerane dostupného registra ukradnutých predmetov a či sa obrátil na dostupné orgány, v ktorých kompetencii je povoľovanie vývozu kultúrnych predmetov. Z tohto dôvodu sa stáva podstatnou dokumentácia vydaná pri nákupe, zvlášť vývozné povolenie. Chýbajúci dôkaz sa trestá stratou nároku na odškodné, pričom ťarchu straty nároku znáša výlučne držiteľ. V legislatíve Slovenskej republiky sa upravuje povoľovanie vývozu kultúrnych predmetov do zahraničia colným orgánom, ktorý prepustí do režimu vývozu zbierkový predmet len po predložení povolenia na vývoz. Povolenie na trvalý vývoz  zbierkového predmetu z dôvodu zámeny dáva Ministerstvo kultúry SR (ďalej len ministerstvo). Povolenie na trvalý vývoz zbierkového predmetu z iných dôvodov  vydáva vo výnimočných prípadoch vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva. Colný orgán prepustí predmet múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii, do režimu vývozu len po predložení povolenia na trvalý vývoz, ktorý vydáva ministerstvo. Súhlas na dočasný vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu na reprezentatívne, výskumné, reštaurátorské a expozičné účely udeľuje ministerstvo. Dočasný vývoz je na účely podľa zákona v trvaní troch rokov. Súhlas na trvalý vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu udeľuje vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva. Národnú kultúrnu pamiatku (ďalej len kultúrnu pamiatku) alebo jej súčasť možno z územia Slovenskej republiky vyviezť dočasne do krajiny určenia, najdlhšie však na tri roky, len na základe povolenia ministerstva po predchádzajúcom vyjadrení Pamiatkového úradu SR (ďalej len pamiatkový úrad).

Zákon č. 49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu
§ 25 Kultúrne pamiatky vo vzťahu k zahraničiu
(1)	Kultúrnu pamiatku alebo jej súčasť nemožno trvalo vyviezť z územia Slovenskej republiky /Vyhláška ministra zahraničných vecí č. 15/1980 Zb. o Dohovore o opatreniach na zákaz a zamedzenie nedovoleného dovozu , vývozu a prevodu vlastníctva kultúrnych statkov/
(2)	Kultúrnu pamiatku alebo jej súčasť možno z územia Slovenskej republiky vyviezť dočasne do krajiny určenia, najdlhšie však na tri roky, len na základe povolenia ministerstva po predchádzajúcom vyjadrení pamiatkového úradu.
(3)	Žiadateľ predkladá ministerstvu žiadosť o povolenie na dočasný vývoz kultúrnej pamiatky priamo alebo prostredníctvom pamiatkového úradu.
(4)	Žiadosť o povolenie na dočasný vývoz kultúrnej pamiatky obsahuje identifikačné údaje žiadateľa, identifikačné údaje príjemcu kultúrnej pamiatky, identifikačné znaky kultúrnej pamiatky a vyjadrenie pamiatkového úradu. Žiadosť sa podáva na predpísanom tlačive. Vzor tlačiva  ministerstvo zverejňuje v rezortnom publikačnom prostriedku.
(5)	Ministerstvo môže vydanie povolenia na dočasný vývoz viazať na uzavretie poistnej zmluvy alebo aj na podmienku záruky podľa ceny kultúrnej pamiatky určenej znaleckým posudkom, prípadne splnením ďalších odôvodnených podmienok. Náklady súvisiace s povolením na dočasný vývoz uhrádza žiadateľ alebo ten, v koho záujme sa povolenie vydalo.
(6)	Vlastník je povinný vrátenie kultúrnej pamiatky na územie Slovenskej republiky bezodkladne oznámiť pamiatkovému úradu, ktorý do 30 dní odo dňa oznámenia overí zhodu vrátenej kultúrnej pamiatky a posúdi jej celkový stav.
(7)	Vec pamiatkovej hodnoty možno na územie Slovenskej republiky doviezť len na základe písomného súhlasu príslušného orgánu krajiny vývozu /podľa: Vyhláška ministra zahraničných vecí č. 15/1980 Zb. o Dohovore o opatreniach na zákaz a zamedzenie nedovoleného dovozu , vývozu a prevodu vlastníctva kultúrnych statkov/
§ 42 Priestupky
(1)	Priestupku na úseku ochrany pamiatkového fondu sa dopustí ten, kto
a)	nechráni hnuteľnú vec alebo nehnuteľnú vec pred ohrozením, poškodením, znehodnotením a hnuteľnú vec pred odcudzením v čase od doručenia oznámenia o začatí konania o vyhlásení hnuteľnej veci alebo nehnuteľnej veci za kultúrnu pamiatku až do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia,
d) premiestni bez predchádzajúceho súhlasu príslušného pamiatkového úradu  
    kultúrnu pamiatku,
f) nezabezpečuje základnú ochranu kultúrnej pamiatky, neudržiava ju v dobrom stave a využíva ju spôsobom, ktorý ju ohrozuje, poškodzuje, znehod znehodnocuje alebo ničí, alebo ju nechráni pred odcudzením,
j) vykonáva bez povolenia výskumy na kultúrnych pamiatkach, pamiatkových územiach alebo archeologických náleziskách, vyhľadáva hnuteľné archeologické nálezy a vykonáva ich zber,
m) zapožičia do zahraničia, pokúsi sa do zahraničia vyviezť alebo vyvezie kultúrnu pamiatku bez predchádzajúceho súhlasu ministerstva.
(2)	Za priestupok podľa ods. 1 môže krajský pamiatkový úrad uložiť pokutu až do 100 000 Sk.
(3)	Ak nie je v tomto zákone ustanovené inak, vzťahuje sa na priestupky a ich prejednávanie všeobecný predpis o priestupkoch /Zákon SNR č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov/.

Zákon  115/1998 Z. z. o múzeách a galériách a o ochrane predmetov múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty v znení neskorších predpisov
§ 16 Vývoz a dovoz predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty
(1)	Vývoz zbierkového predmetu /Vyhláška č. 15/1980 Zb., Vyhláška č. 222/1997      Z. z../ vrátane jeho zámeny  zaručujúcej vzájomnosť nie je dovolený bez súhlasu príslušného orgánu. 
(2)	Colný orgán prepustí do režimu vývozu zbierkový predmet len po predložení povolenia na vývoz.
(3)	Povolenie na trvalý vývoz  zbierkového predmetu z dôvodu zámeny dáva ministerstvo.
(4)	Povolenie na trvalý vývoz zbierkového predmetu z iných dôvodov než podľa ods. 3 vydáva vo výnimočných prípadoch vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva.
(5)	Múzeum a galéria predkladajú ministerstvu žiadosť o povolenie na trvalý vývoz a zámenu zbierkového predmetu po predchádzajúcom súhlase zriaďovateľa alebo zakladateľa v štyroch vyhotoveniach na tlačive.
(6)	Ministerstvo rozhodne o žiadosti do 30 dní od jej doručenia. Ak ministerstvo súhlasí so zámenou zbierkového predmetu, vydá povolenie na vývoz. V  rípade trvalého vývozu zbierkového predmetu predloží návrh na vydanie povolenia na trvalý vývoz vláde Slovenskej republiky.
(7)	Povolenie na dočasný vývoz zbierkového predmetu vydáva zriaďovateľ alebo zakladateľ. Dočasný vývoz zbierkového predmetu je vývoz zbierkového predmetu v trvaní do troch rokov na prezentačný, výstavný, vedeckovýskumný a reštaurátorský účel. 
(8)	Múzeum a galéria predkladajú žiadosť o povolenie na dočasný vývoz zbierkového predmetu zriaďovateľovi alebo zakladateľovi v štyroch vyhotoveniach na tlačive. Zriaďovateľ alebo zakladateľ rozhodne o žiadosti najneskôr do 15 dní od jej doručenia. Ak súhlasí s dočasným vývozom, vydá povolenie na dočasný vývoz zbierkového predmetu a jeho kópiu zašle ministerstvu pred vývozom zbierkového predmetu. 
(9)	Múzeum alebo galéria sú povinné zbierkové predmety na obdobie dočasného vývozu poistiť alebo zabezpečiť iné záruky potrebné na to, aby sa zbierkový predmet nezničil, nepoškodil alebo neodcudzil a aby bol zaručený spätný dovoz totožného zbierkového predmetu.
(10)	Múzeum alebo galéria sú povinné neodkladne porovnať totožnosť vyvezených a dovezených zbierkových predmetov a do 15 dní po ich spätnom dovoze písomne informovať  zriaďovateľa alebo zakladateľa a ministerstvo o tom, v akom stave boli zbierkové predmety dovezené. Ak sa počas dočasného vývozu zbierkový predmet poškodil, zničil, stratil alebo odcudzil, múzeum a galéria neodkladne oznámia túto skutočnosť zriaďovateľovi alebo zakladateľovi a ministerstvu.

§ 16a
(1)	 Trvalý vývoz predmetu múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii a patrí do kategórií uvedených v prílohe č. 5 zákona č. 115/1998 Z.z., okrem predmetov podľa osobitného predpisu /kultúrne pamiatky, knižničné fondy/, nie je dovolený bez súhlasu príslušného orgánu.
(2)	Colný orgán prepustí predmet múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii, do režimu vývozu podľa odseku 1 len po predložení povolenia na trvalý vývoz. 
(3)	Povolenie na trvalý vývoz predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovaný v múzeu alebo v galérii, vydáva ministerstvo.
(4)	Vlastník alebo ním poverený žiadateľ predkladá ministerstvu žiadosť o povolenie na trvalý vývoz predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii, v troch vyhotoveniach na tlačive. Vlastník alebo ním poverený žiadateľ je povinný na požiadanie ministerstva umožniť obhliadku predmetu múzejnej a galerijnej hodnoty alebo predložiť znalecký posudok. Ministerstvo rozhodne o žiadosti do 60 dní. od jej doručenia.
(5)	Ak predmet nemá múzejnú hodnotu alebo galerijnú hodnotu, ministerstvo v žiadosti potvrdí, že sa na predmet nevzťahuje osobitný režim právnej ochrany vo vzťahu k zahraničiu a colný orgán prepustí takýto predmet do režimu trvalého vývozu bez vývozného povolenia.
(6)	Ak predmet má múzejnú hodnotu alebo galerijnú hodnotu a ministerstvo s jeho trvalým vývozom súhlasí, vydá povolenie na trvalý vývoz.
(7)	Náklady spojené s vydaním povolenia na trvalý vývoz vrátane odborného potvrdenia znáša žiadateľ.
(8)	Ak ministerstvo nesúhlasí s trvalým vývozom predmetu múzejnej a galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovaný v múzeu alebo v galérii, povolenie na trvalý vývoz nevydá. V tom prípade: a/ ministerstvo môže so súhlasom vlastníka zapísať predmet do Registra predmetov múzejnej a galerijnej hodnoty, ak doteraz nebol zapísaný,  b/ ministerstvo môže navrhnúť predmet na vyhlásenie za kultúrnu pamiatku podľa osobitného predpisu alebo c/ múzeum alebo galéria zapísané v Registri múzeí a galérií môže navrhnúť vlastníkovi odkúpenie predmetu.
(9)	Ak sa predmet múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty do 12 mesiacov od neudelenia povolenia na trvalý vývoz nestane zbierkovým predmetom alebo nebude v procese vyhlasovania za kultúrnu pamiatku, po opätovnom požiadaní ministerstvo vydá povolenie na jeho trvalý vývoz.
(10)	Vlastník predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo galérii, je pri jeho dočasnom vývoze povinný vyplniť v dvoch vyhotoveniach oznámenie o dočasnom vývoze na tlačive.  Jedno vyhotovenie oznámenia zašle ministerstvu najmenej 5 dní pred dočasným vývozom, druhé vyhotovenie oznámenia je povinný predložiť pri dočasnom vývoze a spätnom dovoze na potvrdenie colnému orgánu. Dočasným vývozom predmetu  múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty je na účely tohto zákona vývoz v trvaní do troch rokov. Po spätnom dovoze je vlastník predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii, povinný písomne oznámiť ministerstvu jeho vrátenie. Ministerstvo je oprávnené po spätnom dovoze kontrolovať totožnosť dočasne vyvezeného predmetu múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktorý nie je zachovávaný v múzeu alebo v galérii, v nadväznosti na údaje uvedené v oznámení.

§ 16b
(1)	Nevrátenie predmetu múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty na územie Slovenskej republiky po skončení lehoty zákonného dočasného vývozu podľa § 16 ods. 7 a § 16a ods. 10 sa považuje za porušenie povinnosti podľa § 16 ods. 1 a § 16a ods. 1.
(2)	Povolenie na vývoz podľa § 16 ods. 3 a 4 a § 16a ods. 3 je platné 12 mesiacov odo dňa vystavenia.
(3)	Orgán, ktorý povolenie na vývoz vydáva, je povinný podniknúť opatrenia proti falšovaniu a zneužitiu povolenia a na zabránenie zámeny údajov identifikujúcich vyvážaný predmet múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty.
(4)	Predloženie povolenia na vývoz podľa § 16 ods. 3, 4 a 7 a § 16a ods. 3 nenahrádza povinnosti podľa osobitného predpisu.
§ 16c
(1)	Zbierkový predmet a predmet vykazujúci znaky predmetu múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty, ktorý je ochraňovaný podľa právneho poriadku iného štátu, nemožno doviezť do Slovenskej republiky a/ bez súhlasu príslušného orgánu štátu, z ktorého má byť dovezený, ak je zaručená vzájomnosť /Vyhláška ministra zahraničných vecí č. 15/1980 Zb./, 
b)	ak je zrejmé, že ide o predmet, ktorý bol nezákonne vyvezený zo štátu pôvodu, z tretieho štátu, alebo 
c)	c) ak je zrejmé, že ide o odcudzený predmet.
§ 20 Pokuty
(1)	Ministerstvo alebo krajský úrad môžu v rámci svojej pôsobnosti podľa tohto zákona uložiť pokutu
d) do 3 000 000 Sk za porušenie povinností podľa § 16 ods. 1,  § 16a ods. 1    a § 16c.
(2)  Pri určení výšky pokuty sa prihliada najmä na závažnosť, spôsob, trvanie, následky protiprávneho konania a mieru zavinenia. 

Zákon č. 183/2000 o knižniciach, o doplnení zákona SNR č. 27/1987 Zb. o štátnej pamiatkovej starostlivosti a o zmene a doplnení zákona č. 68/1997 Z. z. o Matici slovenskej
§ 21  Vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu
(1)	Vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu je bez predchádzajúceho súhlasu príslušného orgánu zakázaný.
(2)	Súhlas na dočasný vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu na reprezentatívne, výskumné, reštaurátorské a expozičné účely udeľuje ministerstvo. Dočasný vývoz je na účely tohto zákona vývoz v trvaní troch rokov.
(3)	Súhlas na trvalý vývoz historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu udeľuje vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva.
(4)	Ak je vlastníkom alebo správcom historického knižničného dokumentu a historického knižničného fondu knižnica, súčasťou žiadosti o povolenie na jeho trvalý vývoz a dočasný vývoz musí byť súhlas jej zriaďovateľa alebo zakladateľa.
(5)	Trvalý vývoz dokumentu alebo súboru knižničných dokumentov, ktorý by pre jeho mimoriadnu hodnotu bolo možné navrhnúť na vyhlásenie za historický knižničný dokument alebo historický knižničný fond, je možný len so súhlasom ministerstva po predchádzajúcom vyjadrení Slovenskej národnej knižnice.

§ 23   Pokuty
(1)	Ministerstvo môže uložiť pokutu
c)  do 1 500 000 Sk za porušenie povinnosti podľa § 21 ods. 1 a 5.

Záver:
Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky je v súlade s článkom 4 dohovoru.

III. kapitola – Vrátenie nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov
Článok 5
1. Štát, zmluvná strana dohovoru, môže požiadať súd alebo iný kompetentný orgán druhého štátu, zmluvnej strany dohovoru, aby nariadil vrátenie kultúrneho predmetu nezákonne vyvezeného z územia žiadajúceho štátu.
2. Za nezákonne vyvezený sa pokladá kultúrny predmet, ktorý bol dočasne vyvezený z územia žiadajúceho štátu na výstavu, výskum alebo reštaurovanie na základe povolenia vydaného v súlade so zákonmi štátu upravujúcimi jeho vývoz v záujme ochrany jeho kultúrneho dedičstva a nebol vrátený v súlade s podmienkami uvedenými v povolení.
3. Súd alebo iný kompetentný orgán požiadaného štátu nariadi vrátenie nezákonne vyvezeného kultúrneho predmetu, ak žiadajúci štát preukáže, že premiestnenie predmetu z jeho územia závažne poškodzuje jeden alebo viacero z nasledujúcich záujmov:
a) fyzické zachovanie predmetu alebo jeho súvislosti,
b) integritu objektu zloženého z viacerých častí,
c) zachovanie informácie, napríklad informácie vedeckého či historického charakteru,
d) tradičné alebo rituálne využívanie objektu kmeňovým alebo autochtónnym spoločenstvom,
alebo preukáže, že predmet má pre žiadajúci štát významnú kultúrnu hodnotu.
4. Akákoľvek žiadosť podľa odseku 1 tohto článku musí obsahovať alebo sa k nej musia priložiť také informácie skutkovej alebo právnej podstaty, ktoré môžu pomôcť súdu alebo inému kompetentnému orgánu požiadaného štátu určiť, či sú splnené požiadavky odseku 1 až 3 tohto článku.
5. Akúkoľvek žiadosť o vrátenie treba predložiť v lehote troch rokov od dátumu, keď sa žiadajúci štát dozvedel o mieste, kde sa predmet nachádza, a o totožnosti jeho držiteľa, a v každom prípade v lehote 50 rokov od dátumu vývozu alebo od dátumu, keď mal byť predmet vrátený podľa povolenia uvedeného v odseku 2 tohto článku.

K Článku 5 dohovoru

Článok 5 tohto dohovoru určuje postup štátu, ktorý je zmluvnou stranou dohovoru, pri nárokovaní si vrátenia kultúrneho predmetu nezákonne vyvezeného z územia žiadajúceho štátu. Podľa tohto dohovoru môže požiadať súd alebo iný kompetentný orgán druhého štátu, zmluvnej strany dohovoru, aby nariadil vrátenie kultúrneho predmetu nezákonne vyvezeného z územia žiadajúceho štátu. Ide o kultúrny predmet, ktorý bol dočasne vyvezený z územia žiadajúceho štátu na výstavu, výskum alebo reštaurovanie na základe povolenia vydaného v súlade so zákonmi štátu upravujúcimi jeho vývoz v záujme ochrany jeho kultúrneho dedičstva a nebol vrátený v súlade s podmienkami uvedenými v povolení, pričom žiadajúci štát preukáže, že premiestnenie predmetu z jeho územia závažne poškodzuje fyzické zachovanie predmetu alebo jeho súvislosti, integritu objektu zloženého z viacerých častí, zachovanie informácie, napríklad informácie vedeckého či historického charakteru, tradičné alebo rituálne využívanie objektu kmeňovým alebo autochtónnym spoločenstvom, alebo preukáže, že predmet má pre žiadajúci štát významnú kultúrnu hodnotu. Uvedená žiadosť musí obsahovať informácie skutkovej alebo právnej podstaty, ktoré môžu pomôcť súdu alebo inému kompetentnému orgánu požiadaného štátu určiť, či sú splnené požiadavky. Žiadosť o vrátenie treba predložiť v lehote troch rokov od dátumu, keď sa žiadajúci štát dozvedel o mieste, kde sa predmet nachádza, a o totožnosti jeho držiteľa, a v každom prípade v lehote 50 rokov od dátumu vývozu alebo od dátumu, keď mal byť predmet vrátený podľa povolenia. V súvislosti s opatreniami zamedzujúcimi nedovolený vývoz kultúrnych predmetov legislatíva Slovenskej republiky v dostatočnej miere reflektuje opatrenia, ktoré sú v tomto článku stanovené, ako potrebné pri súdnom preukazovaní opodstatnenosti žiadosti o navrátenie kultúrneho predmetu, ktorý bol nezákonne vyvezený z územia Slovenskej republiky. V prípade nezákonne vyvezenej kultúrnej pamiatky, ako aj v prípade nezákonne dovezenej veci pamiatkovej hodnoty na územie Slovenskej republiky, po tom,  čo sa dozvie o skutočnostiach, ktoré nasvedčujú nezákonnému vývozu alebo dovozu, Ministerstvo začne bezodkladne konanie o nezákonne dovezenej veci pamiatkovej hodnoty na územie Slovenskej republiky alebo vyvezenej veci z územia Slovenskej republiky. Na vrátenie zbierkových predmetov a predmetov múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktoré boli nezákonne vyvezené z územia Slovenskej republiky, dozerá ministerstvo a vo výnimočných prípadoch vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva. Kultúrny predmet ochraňovaný podľa právnych predpisov iného štátu, ktorý bol nezákonne dovezený zo zahraničia možno vrátiť, ak o jeho vrátenie požiada štát, z ktorého územia bol nezákonne vyvezený. Návratné konanie sa začína na návrh ministerstva do jedného roka odo dňa, keď začalo byť známe umiestnenie nezákonne vyvezeného predmetu a totožnosť jeho držiteľa, najneskôr však do 30 rokov od nezákonného vývozu predmetu múzejnej alebo galerijnej hodnoty a do 75 rokov od nezákonného vývozu zbierkového predmetu, ak medzinárodná zmluva neustanovuje inak.

Zákon č. 49/2002 Z. z. o ochrane pamiatkového fondu
§ 26 Návratné konanie
(1)	Ministerstvo začne bezodkladne konanie o vrátení nezákonne vyvezenej kultúrnej pamiatky po tom,  čo sa dozvie o skutočnostiach, ktoré nasvedčujú nezákonnému vývozu.
(2)	Ministerstvo začne bezodkladne konanie o nezákonne dovezenej veci pamiatkovej hodnoty na územie Slovenskej republiky /podľa: Vyhláška ministra zahraničných vecí č. 15/1980 Zb. o Dohovore o opatreniach na zákaz a zamedzenie nedovoleného dovozu , vývozu a prevodu vlastníctva kultúrnych statkov/ na základe odôvodnenej písomnej žiadosti príslušného orgánu štátu, z ktorého bola vec pamiatkovej hodnoty dovezená.

Zákon  115/1998 Z. z. o múzeách a galériách a o ochrane predmetov múzejnej hodnoty a galerijnej hodnoty v znení neskorších predpisov
§ 17 Návratné konanie
(1)	Na vrátenie zbierkových predmetov a predmetov múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty, ktoré boli nezákonne vyvezené z územia Slovenskej republiky, dozerá ministerstvo a vo výnimočných prípadoch vláda Slovenskej republiky na návrh ministerstva.
(2)	Zbierkový predmet alebo predmet vykazujúci znaky predmetu múzejnej hodnoty alebo galerijnej hodnoty ochraňovaný podľa právnych predpisov iného štátu, ktorý bol nezákonne dovezený zo zahraničia možno vrátiť, ak o jeho vrátenie požiada štát, z ktorého územia bol nezákonne vyvezený.
(3)	Návratné konanie sa začína na návrh ministerstva do jedného roka odo dňa, keď začalo byť známe umiestnenie nezákonne vyvezeného predmetu a totožnosť jeho držiteľa, najneskôr však do 30 rokov od nezákonného vývozu predmetu múzejnej alebo galerijnej hodnoty a do 75 rokov od nezákonného vývozu zbierkového predmetu, ak medzinárodná zmluva neustanovuje inak.

Záver:
Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky je v súlade s článkom 5 dohovoru.

Článok 6
1. Držiteľ ukradnutého kultúrneho predmetu, ktorý predmet získal po jeho nezákonnom vyvezení, má v čase jeho vrátenia právo na vyplatenie spravodlivej a primeranej náhrady od žiadajúceho štátu za predpokladu, že držiteľ nevedel a ani sa nemohol primeraným spôsobom dozvedieť, že predmet bol nezákonne vyvezený.
2. Pri určovaní, či držiteľ vedel alebo sa mohol primeraným spôsobom dozvedieť, že kultúrny predmet bol nezákonne vyvezený, treba prihliadať na okolnosti jeho získania vrátane chýbajúceho vývozného povolenia nevyhnutného podľa vnútroštátnych právnych predpisov žiadajúceho štátu.
3. Namiesto náhrady a po dohode so žiadajúcim štátom sa držiteľ, od ktorého tento štát žiada vrátenie kultúrneho predmetu, môže rozhodnúť:
a) ponechať si predmet vo vlastníctve alebo
b) previesť vlastníctvo odplatne alebo bezodplatne na osobu podľa vlastného výberu trvalo žijúcu v žiadajúcom štáte, ktorá poskytne potrebné záruky.
4. Náklady súvisiace s vrátením kultúrneho predmetu podľa tohto článku znáša žiadajúci štát, čo mu však neupiera právo požadovať náhradu nákladov od ktorejkoľvek inej osoby.
5. Držiteľ nie je vo výhodnejšom postavení než osoba, od ktorej získal kultúrny predmet dedením alebo iným spôsobom bez náhrady.

Článok 7
1. Ustanovenia tejto kapitoly sa neuplatňujú, ak 
a) vývoz kultúrneho predmetu už nie je v čase žiadosti o jeho vrátenie nezákonný alebo
b) predmet bol vyvezený počas života osoby, ktorá ho vytvorila, alebo 50 rokov po jej smrti.
2 Bez ohľadu na ustanovenia písmena b) predchádzajúceho odseku ustanovenia tejto kapitoly platia, ak kultúrny predmet vytvoril príslušník alebo príslušníci kmeňového alebo autochtónneho spoločenstva na tradičné alebo rituálne využitie v tomto spoločenstve, a predmet sa vráti tomuto spoločenstvu.

IV. kapitola – Všeobecné ustanovenia

Článok 8
1. Požiadavku podľa II. kapitoly a žiadosť podľa III. kapitoly možno predložiť súdu alebo inému kompetentnému orgánu zmluvného štátu, v ktorom sa kultúrny predmet nachádza, a popritom súdu alebo inému kompetentnému orgánu, ktorý podľa platných predpisov má súdnu právomoc v zmluvných štátoch.
2. Strany sa môžu dohodnúť predložiť spor ktorémukoľvek súdu alebo inému kompetentnému orgánu alebo ho dať na arbitráž.
3. Možno pristúpiť k využitiu dočasných opatrení vrátane ochranných, prípustných podľa zákonov zmluvného štátu, v ktorom sa predmet nachádza, dokonca aj keď bola požiadavka reštitúcie alebo žiadosť o vrátenie objektu predložená súdu alebo inému kompetentnému orgánu iného zmluvného štátu.
Článok 9
1. Nijaké ustanovenie tohto dohovoru nebráni zmluvnému štátu, aby uplatňoval akékoľvek právne predpisy, ktoré vo väčšej miere než ustanovenia tohto dohovoru uľahčia reštitúciu alebo vracanie ukradnutých alebo nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov.
2. Tento článok nie je možné  vysvetľovať tak, že stanovuje povinnosť uznávať alebo uplatňovať rozhodnutie súdu alebo iného kompetentného orgánu iného zmluvného štátu, ktoré sa odchyľuje od ustanovení tohto dohovoru.
Článok 10
1. Ustanovenia II. kapitoly sa uplatňujú, iba ak ide o kultúrny predmet ukradnutý potom, čo tento dohovor nadobudol platnosť pre štát, v ktorom sa predkladá žiadosť, za predpokladu, že
a) predmet bol ukradnutý z územia zmluvného štátu potom, čo tento dohovor nadobudol platnosť pre dotyčný štát, alebo
b) predmet sa nachádza v zmluvnom štáte potom, čo tento dohovor nadobudol platnosť pre dotyčný štát.
2. Ustanovenia III. kapitoly sa vzťahujú len na kultúrny predmet nezákonne vyvezený potom, čo tento dohovor nadobudol platnosť pre žiadajúci štát, ako aj pre štát, v ktorom bola podaná žiadosť.
3. Tento dohovor v nijakom prípade nelegalizuje akékoľvek nezákonné konanie akéhokoľvek druhu, ktoré nastalo predtým, než tento dohovor nadobudol platnosť, alebo ktoré je vylúčené podľa odseku 1 alebo 2 tohto článku, ani neobmedzuje nijaké právo štátu alebo inej osoby predkladať žiadosti o reštitúciu alebo vrátenie ukradnutého alebo nezákonne vyvezeného kultúrneho objektu v súlade s nápravnými prostriedkami dostupnými mimo rámca tohto dohovoru.
V. kapitola – Záverečné ustanovenia
Článok 11
1. Tento dohovor je otvorený na podpis na záverečnej schôdzi diplomatickej konferencie, na ktorej bude schválený návrh Dohovoru UNIDROIT o medzinárodnom vracaní ukradnutých alebo nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov, a zostane otvorený na podpis všetkými štátmi v Ríme do  júna 1996.
2. Tento dohovor podlieha ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu štátmi, ktoré ho podpísali.
3. Tento dohovor je otvorený na pristúpenie všetkým štátom, ktoré nie sú signatármi, odo dňa jeho otvorenia na podpis.
4. Ratifikáciu, prijatie, schválenie alebo pristúpenie treba potvrdiť uložením príslušného úradného dokumentu u depozitára.
Článok 12
1. Tento dohovor nadobudne platnosť v prvý deň šiesteho mesiaca odo dňa uloženia piateho dokumentu potvrdzujúceho ratifikáciu, prijatie, schválenie alebo pristúpenie.
2. Pre každý štát, ktorý ratifikuje, prijme alebo schváli tento dohovor alebo k nemu pristúpi po uložení piateho dokumentu o ratifikácii, prijatí, schválení a pristúpení, nadobudne tento dohovor platnosť v prvý deň šiesteho mesiaca nasledujúceho po dni uloženia dokumentu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení.
Článok 13
1. Tento dohovor nemá vplyv na nijaký medzinárodný dokument, ktorým je zmluvný štát právne viazaný a ktorý obsahuje ustanovenia o záležitostiach upravených týmto dohovorom, ak štáty viazané takým dokumentom neurobia opačné vyhlásenie.
2. Každý zmluvný štát môže uzavrieť dohody s jedným alebo viacerými zmluvnými štátmi so zámerom zlepšiť uplatňovanie tohto dohovoru v ich vzájomných vzťahoch. Štáty, ktoré uzavreli takúto dohodu, poskytnú jej kópiu depozitárovi.
3. Vo vzájomných vzťahoch zmluvné štáty, ktoré sú členmi organizácií ekonomickej integrácie alebo regionálnych zoskupení, môžu vyhlásiť, že budú uplatňovať vnútorné pravidlá týchto organizácií alebo zoskupení, a preto medzi sebou nebudú uplatňovať ustanovenia tohto dohovoru, ktorých rozsah uplatnenia sa zhoduje s rozsahom uplatnenia uvedených pravidiel.
Článok 14
1. Ak má zmluvný štát dve alebo viac územných jednotiek, môže bez ohľadu na to, či sa v nich v súvislosti so záležitosťami upravenými týmto dohovorom uplatňujú rozličné právne systémy alebo nie, pri podpise alebo uložení svojho dokumentu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení vyhlásiť, že tento dohovor sa vzťahuje na všetky jeho územné jednotky alebo iba na jednu či viaceré z nich, a svoje vyhlásenie môže kedykoľvek nahradiť iným vyhlásením.
2. O týchto vyhláseniach treba upovedomiť depozitára a musia v nich byť vymenované územné jednotky, na ktoré sa tento dohovor vzťahuje.
3. Ak sa na základe vyhlásenia podľa tohto článku tento dohovor vzťahuje na jednu alebo viaceré, ale nie všetky územné jednotky zmluvného štátu, tak zmienka o
a) území zmluvného štátu v článku 1 sa vykladá ako zmienka o území územnej jednotky tohto štátu,
b) súde alebo inom kompetentnom orgáne zmluvného štátu alebo osloveného štátu sa vykladá ako zmienka o súde alebo inom kompetentnom orgáne územnej jednotky tohto štátu,
c) zmluvnom štáte, kde sa kultúrny predmet nachádza, v článku 8 (1) sa vykladá ako zmienka o územnej jednotke tohto štátu, kde sa predmet nachádza,
d) vnútroštátnom právnom poriadku zmluvného štátu, kde sa predmet nachádza, v článku 8 (3) sa vykladá ako zmienka o vnútroštátnom právnom poriadku územnej jednotky tohto štátu, kde sa predmet nachádza, a 
e) zmluvnom štáte v článku 9 sa vykladá ako zmienka o územnej jednotke tohto štátu.
3.	Ak zmluvný štát neurobí vyhlásenie podľa odseku 1 tohto článku, tento dohovor sa vzťahuje na všetky územné jednotky tohto štátu.

Článok 15
1. Vyhlásenie urobené podľa tohto dohovoru pri podpise podlieha potvrdeniu pri ratifikácii, prijatí alebo schválení.
2. Vyhlásenia a potvrdenia vyhlásení musia mať písomnú podobu a ich oznámiť depozitárovi.
3. Vyhlásenie nadobúda pre príslušný štát platnosť zároveň s nadobudnutím platnosti tohto dohovoru. Vyhlásenie, o ktorom depozitár dostane oznámenie po takomto nadobudnutí platnosti, však nadobudne účinnosť v prvý deň šiesteho mesiaca nasledujúceho po dni jej uloženia u depozitára.
4.	Každý štát, ktorý urobí vyhlásenie podľa tohto dohovoru, môže ho kedykoľvek odvolať písomným úradným oznámením doručeným depozitárovi. Takéto odvolanie nadobudne účinnosť v prvý deň šiesteho mesiaca nasledujúceho po dni uloženia notifikácie.

Článok 16
1. Každý zmluvný štát pri podpise, ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení vyhlási, že mu iný štát môže adresovať požiadavky reštitúcie alebo žiadosti o vrátenie kultúrnych predmetov podľa článku 8 formou jedného alebo viacerých nasledujúcich postupov:
a) obracať sa priamo na súdy alebo iné kompetentné orgány vyhlasujúceho štátu;
b) prostredníctvom orgánu alebo orgánov, ktoré štát poveril prijímaním takých požiadaviek alebo žiadostí a ich postupovaním súdu alebo inému kompetentnému orgánu tohto štátu;
c) diplomatickými alebo konzulárnymi cestami.
2. Každý zmluvný štát môže takisto určiť súdy alebo iné orgány kompetentné nariaďovať reštitúciu alebo vracanie kultúrnych predmetov podľa ustanovení II. a III. kapitoly.
3. Vyhlásenia urobené podľa odseku 1 a 2 tohto článku možno kedykoľvek zmeniť novým vyhlásením.
4. Ustanovenia odseku 1 až 3 tohto článku nemajú vplyv na dvojstranné alebo mnohostranné dohody o právnej pomoci týkajúce sa občianskych alebo obchodných záležitostí, ktoré môžu existovať medzi zmluvnými štátmi.
Článok 17
Každý zmluvný štát najneskôr šesť mesiacov po uložení svojho dokumentu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení poskytne depozitárovi písomnú informáciu v jednom z úradných jazykov dohovoru o legislatíve upravujúcej vývoz jeho kultúrnych predmetov. Tieto informácie sa podľa potreby aktualizujú.
Článok 18
Nepripúšťajú sa žiadne výhrady okrem tých, ktoré sú výslovne povolené v tomto dohovore.
Článok 19
1. Tento dohovor môže ktorýkoľvek zmluvný štát vypovedať kedykoľvek po dni, keď pre tento štát nadobudol platnosť, tým, že u depozitára uloží dokument o vypovedaní.
2. Vypovedanie nadobúda platnosť prvý deň šiesteho mesiaca nasledujúceho po uložení dokumentu o vypovedaní u depozitára. Ak je v dokumente o vypovedaní uvedená dlhšia výpovedná lehota, vypovedanie nadobudne platnosť po uplynutí tejto dlhšej lehoty od jeho uloženia u depozitára.
3. Bez ohľadu na takéto vypovedanie sa však tento dohovor vzťahuje na požiadavku reštitúcie alebo žiadosť o vrátenie kultúrneho predmetu podanú pred dátumom nadobudnutia účinnosti vypovedania.
Článok 20
Prezident Medzinárodného ústavu pre zjednotenie súkromného práva (UNIDROIT) môže v pravidelných intervaloch alebo kedykoľvek na žiadosť piatich zmluvných štátov zvolať osobitný výbor s cieľom preskúmať praktické fungovanie tohto dohovoru.
Článok 21
(1) Tento dohovor je uložený u vlády Talianskej republiky.
(2) Vláda Talianskej republiky 
a)	bude informovať všetky štáty, ktoré podpísali alebo prijali tento dohovor, a prezidenta Medzinárodného ústavu pre zjednotenie súkromného práva (UNIDROIT) o
i)	každom novom podpise alebo uložení dokumentu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení, ako aj o ich dátume, 
ii)	každom vyhlásení urobenom v súlade s týmto dohovorom,
iii)	odvolaní akéhokoľvek vyhlásenia,
iv)	dátume nadobudnutia platnosti tohto dohovoru,
v)	dohodách, na ktoré sa vzťahuje článok 13,
vi)	uložení dokumentu o vypovedaní tohto dohovoru, ako aj o dátume jeho uloženia a dátume nadobudnutia platnosti; 
b)	doručí overené kópie tohto dohovoru všetkým signatárskym štátom, všetkým štátom pristupujúcim k dohovoru a prezidentovi Medzinárodného ústavu pre zjednotenie súkromného práva (UNIDROIT);
c)	bude vykonávať iné bežné úlohy depozitára.
Na dôkaz toho uvedení, ktorí boli na to riadne splnomocnení, podpísali tento dohovor.
DANÉ v Ríme dvadsiateho štvrtého dňa mesiaca júna roku tisícdeväťsto deväťdesiatpäť v jednom vyhotovení v anglickom a francúzskom jazyku, pričom obe znenia majú rovnakú platnosť.

Dodatok

a) Zriedkavé zbierky a exempláre fauny, flóry, minerálov, anatomické exempláre a predmety zaujímavé z paleontologického hľadiska; 
b) majetok súvisiaci s históriou vrátane histórie vedy a technológie a vojenskej a spoločenskej histórie, so životom národných vodcov, mysliteľov, vedcov a umelcov a s udalosťami národného významu; 
c) nálezy z archeologických vykopávok (či už povolených alebo nepovolených) alebo z archeologických objavov; 
d) prvky umeleckých alebo historických pamiatok alebo časti archeologických nálezísk, ktoré boli oddelené; 
e) starožitnosti staršie než sto rokov, ako sú nápisy, mince a pečatidlá; 
f) predmety zaujímavé z etnologického hľadiska; 
g) umelecké predmety, ako sú: 
v)	obrazy, maľby a kresby vytvorené v celom rozsahu ručne na akomkoľvek podklade (okrem priemyselného dizajnu a ručne dekorovaných remeselných výrobkov), 
vi)	originálne diela sochárskeho umenia bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené, 
vii)	originálne rytiny, tlače a litografie, 
viii)	originálne umelecké asambláže a montáže bez ohľadu na materiál, z akého sú vytvorené; 
h) zriedkavé rukopisy a inkunábuly, staré knihy, dokumenty a mimoriadne (z historického, umeleckého, vedeckého, literárneho atď. hľadiska) zaujímavé publikácie, a to jednotlivo alebo v zbierkach; 
i) poštové, kolkové a podobné známky, a to jednotlivo alebo v zbierkach; 
j) archívy vrátane zvukových, fotografických a kinematografických archívov; 
k) nábytok starší než sto rokov a staré hudobné nástroje.

Strana  z 
Dohovor UNIDROIT o ukradnutých alebo nezákonne vyvezených predmetoch