Legislatívny zámer zákona o športe

Súčasná právna úprava športu v Slovenskej republike zodpovedá predstavám o vzťahu štátu k športu zo začiatku druhej polovice 20. storočia. Šport bol vtedy chápaný najmä ako prostriedok zábavy a spôsob trávenia voľného času. S výnimkou športových  klubov ozbrojených zborov bol oddelený nielen od štátnych ale aj od podnikateľských subjektov a ťažisko športovej činnosti spočívalo na športových organizáciách fungujúcich na dobrovoľnej báze. Celoštátne športové zväzy vznikali iba v závislosti na potrebe organizovania dlhodobejších celoštátnych športových súťaží a zapojenia sa do medzinárodných súťaží. Autonómia športu preto nevyžadovala ingerenciu štátu a táto bola fakticky obmedzená na otázky materiálnej podpory niektorých športových aktivít, či v rámci tzv. socialistických štátov na propagáciu jednotnej vôle ľudu manifestovanej hromadnými telovýchovnými predstaveniami. 

Uvedenému zodpovedá aj platná právna úprava športu, ktorú charakterizuje deklaratívnosť, všeobecnosť a medzerovitosť. Zákon č. 288/1997 Z.z. o telesnej kultúre a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní  v znení neskorších predpisov, ako základná právna norma, ktorá upravuje otázky športu sa zameriava najmä na vymedzenie vzájomných vzťahov pri výkone štátnej správy a športovej samosprávy v oblasti športu pre všetkých, niektorými pravidlami pri výkone vzdelávacej činnosti v oblasti športu a napokon niektorými zdrojmi financovania športu. Vymedzenie vzájomných vzťahov pri výkone štátnej správy a športovej samosprávy je však založené na deklaratórnych ustanoveniach, ktoré nevytvárajú normatívny základ pre transparentnú štátnu podporu športu pre všetkých. Uvedené sa prejavuje na jednej strane nejasnými kritériami pre prerozdeľovanie finančných prostriedkov z verejných zdrojov určených na podporu športu a na druhej strane neprehľadnou sieťou občianskych združení snažiacich sa o zjednotenie rôznych záujmov jednotlivých druhov športu. Chýba tiež jasná inštitucionálno-organizačná báza výkonu športovej činnosti. Jej prenechávanie na existujúce športové inštitúcie ešte viac zneprehľadnilo systém využívania podpory športu z verejných zdrojov. Značným nedostatkom je aj absencia právneho základu koncepcie regionálnej decentralizácie podpory športu pre všetkých.

Súčasná právna úprava nerieši komplexne ani oblasť priamej a nepriamej podpory športu, a osobitne športu pre všetkých. Nevytvára ani reálne zákonné predpoklady pre viac-zdrojové financovanie, čo sa osobitne negatívne prejavuje v absencii právnej úpravy sponzorstva. 

Čiastkovú právnu úpravu v oblasti športu dopĺňa ešte zákon č. 315/1992 Zb. o verejných telovýchovných, športových a turistických podujatiach, ktorý je z hľadiska svojho obsahu už prekonaný potrebou zvýšenej úlohy štátu pri zabezpečovaní ochrany účastníkov športových podujatí a preto jeho úprava bude obsiahnutá v novom zákone o športe. Podobne nie je nutná ani osobitná zákonná úprava Slovenského olympijského výboru v zákone č. 226/1994 Z.z. o používaní a ochrane olympijskej symboliky a o Slovenskom olympijskom výbore. Po vzore zahraničných úprav a v zhode s Olympijskou chartou bude tiež táto problematika upravená v novom zákone o športe.

Nekomplexnosť a deklaratívnosť súčasnej právnej úpravy nezodpovedá vývoju vzťahu štátu a športu, ktorým prechádzajú európske krajiny v posledných dvoch desaťročiach, v ktorých šport už nie je len prostriedkom zábavy a trávenia voľného času ale stal sa osobitným sociálnym fenoménom. Komisia Európskych spoločenstiev zdôraznila nasledovné úlohy súčasného športu:
-	výchovnú (šport je prostriedkom rozvoja osobnosti),
-	zdravotnú (všeobecná akceptácia športových aktivít upevňujúcich zdravie človeka), 
-	sociálnu (silný integračný faktor športu, ktorý je navyše aj prostriedkom boja proti netolerancii, rasizmu a drogám),
-	kultúrnu (zvyšovanie národného povedomia a vlastenectva),
-	rekreačnú (kultivovaný prostriedok trávenia voľného času a zábavy),
-	komerčnú (šport je jedným z najdynamickejšie sa rozvíjajúcich ekonomických odvetví vo svete a v súčasnosti už predstavuje 3 % svetového trhu).

Predovšetkým komercionalizácia športu vďaka sponzorstvu a obchodovaniu s televíznymi prenosovými právami dnes prináša potrebu novej právnej úpravy, ktorá by vytvorila trhové pravidlá aj v tejto oblasti, transformáciu športových klubov na obchodné spoločnosti a zároveň aj definovala právny status športovca.

Potrebu novej právnej úpravy prináša aj verejný záujem na prijatí opatrení proti niektorým negatívnym stránkam, ktoré priniesol súčasný šport. Ide predovšetkým o ohrozenie zdravého vývoja športovcov dopingom, o výtržnosti fanúšikov na športových súťažiach, o negatívnom vplyve stávok na športový výsledok. 

Potreba novej komplexnej a presnejšej právnej úpravy športu vyplýva nielen zo zmeny jeho postavenia v spoločnosti ale aj z významu, ktorý športu začali venovať medzinárodné organizácie a osobitne Rada Európy a Európska únia. Napriek absencii unifikovanej právnej úpravy športu v práve Európskej únie je šport predmetom zvyšujúceho sa záujmu jej orgánov, čoho výrazom je aj značný počet rozhodnutí Súdneho dvora Európskych spoločenstiev. Výsledkom legislatívnych snáh je prijatie Prehlásenia č. 29 k Amsterdamskej zmluve týkajúce sa telovýchovy a športu a nezáväzné prehlásenie prijaté na konferencii Európskej rady v decembri 2000 v Nice. 

Z práva Európskej únie vyplývajú pre Slovenskú republiku viaceré podnety pre zdokonalenie vnútroštátnej úpravy, aby táto korešpondovala s komunitárnou právnou úpravou,  s judikatúrou  Súdneho dvora Európskych spoločenstiev k základným slobodám, s právom hospodárskej súťaže, ako aj s ďalšími súvisiacimi oblasťami (vzdelávanie, ochrana zdravia, profesionalizácia športovcov a športových klubov, ochrana mladých, podpora športu občanov zdravotne oslabených a ďalšie). 

Okrem komunitárneho práva má z medzinárodného hľadiska veľký význam aj právna úprava športu v rámci Rady Európy. Táto sa sústreďuje predovšetkým na podporu športu pre všetkých (Európska charta športu z roku 1992, ktorá zakotvuje právo na šport) a medzinárodné presadzovanie ochrany zdravia športovcov a bezpečnosti divákov športových súťaží. Pre Slovenskú republiku sú v tomto smere dôležité a právne záväzné dve medzinárodné zmluvy. Európsky dohovor k diváckemu násiliu a nevhodnému správaniu pri športových podujatiach, predovšetkým futbalových stretnutiach a Dohovor proti dopingu. Nová právna úprava športu by mala reagovať na požiadavky, ktoré tieto medzinárodné zmluvy obsahujú. 

Inšpiratívne pre Slovenskú republiku sú aj právne úpravy v zahraničí a osobitne v okolitých štátoch. Na základe komparácie devätnástich európskych štátov a USA je zreteľná tendencia k väčšej ingerencii štátu do autonómnosti športu v záujme zabezpečenia verejného záujmu, kde na prvom mieste je ochrana zdravia športovcov a bezpečnosti divákov a podpora športu pre všetkých. Nedávne rozsiahle a komplexné právne úpravy športu v Slovinsku, Maďarsku a Poľsku boli významnými prameňmi aj pre legislatívny zámer zákona o športe v predloženej podobe. 

Pri zohľadnení medzinárodného vývoja  v tejto oblasti a akceptácii zvýšeného a mnohostranného významu športu v spoločnosti je potrebné prijať komplexnú právnu úpravu, ktorá by ustanovila:

a)	oblasti športu podporované  štátom, osobitne vo vzťahu k deťom, mládeži a zdravotne postihnutým,

b)	inštitucionálno-organizačnú štruktúru športových subjektov, najmä 
-	rozsah štátnej správy nad športovou činnosťou a jej prenos na samosprávu (územnú a profesionálnu),
-	konštituovanie Komory pre šport a jej orgánov,
-	právne postavenie Slovenského olympijského výboru a Slovenského paralympijského výboru,
-	právne postavenie športových zväzov a športových klubov, vrátane mechanizmu vzniku profesionálnych  športových klubov ako obchodných spoločností,
-	organizovanie športových súťaží (profesionálnych, zmiešaných a amatérskych),

c)	rozsah verejného záujmu v športe, ktorého rámec by tvorili najmä požiadavky na zabezpečenie
-	ochrany zdravia športovcov (najmä boj proti dopingu), vrátane ochrany zdravia maloletých športovcov,
-	bezpečnosti športových súťaží (vrátane boja proti výtržnostiam na športových štadiónoch),
-	právnej istoty (vrátane osobitného štátom garantovaného rozhodovania športových sporov),
-	štátnej reprezentácie (vrátane pravidiel používania štátnych symbolov v športe),
-	priamej a nepriamej podpory športu zo strany štátu, vrátane zabezpečenia kontroly využívania prostriedkov z verejných zdrojov určených na podporu športu,
-	pravidiel pre športové stávky a využívanie výťažkov z nich,
-	výchovy k pravidelnému športovaniu s osobitým dôrazom na športovanie detí a mládeže na všetkých stupňoch škôl, vrátane podpory budovania školských športových zariadení,
-	systému vzdelávania v športe,
-	ochrany životného prostredia a osobitne ochrany zvierat využívaných v športe,
-	úpravy prenosových práv k športovým  podujatiam,
-	pravidiel organizácie športových súťaží, vrátane systému predaja vstupeniek,

d)	právny status športovca a najmä profesionálneho športovca osobitne vo vzťahu k Zákonníku práce, ktorý priamo takúto právnu úpravu vyžaduje.

Dôležitou súčasťou novej právnej úpravy športu budú aj definície základných pojmov.

Šport v zákone o športe bude definovaný ako telesné cvičenie alebo duševné cvičenie alebo ich kombinácia, ktoré napomáha udržaniu a rozvoju fyzickej a duševnej kondície a vykonáva sa spravidla podľa určených pravidiel vo voľnom čase, pri športovej výchove alebo ako profesionálna činnosť.

Rekreačný šport je telesné cvičenie alebo duševné cvičenie alebo ich kombinácia, ktoré napomáha udržaniu a rozvoju telesnej a duševnej kondície a vykonáva sa s cieľom regenerovať telesné alebo duševné sily človeka a upevniť jeho zdravie a telesnú zdatnosť. 

Amatérsky šport je šport vykonávaný v rámci športovej súťaže organizovanej športovým zväzom a na základe ním vydaných športových pravidiel.

Profesionálny šport je šport vykonávaný v rámci športovej súťaže, ktorú športový zväz vyhlási za profesionálnu športovú súťaž alebo súťaž, ktorej sa zúčastňujú profesionálni športovci. 

Šport občanov so zdravotným postihnutím je šport vykonávaný osobami s telesným, zrakovým, sluchovým alebo mentálnym postihnutím.

Kolektívny šport je športové odvetvie alebo jeho časť, v ktorej sa športová činnosť vykonáva výlučne tak, že aspoň tri fyzické osoby tvoria jedného účastníka športovej súťaže, ak v tejto súťaži nie je súťaž jednotlivcov.

Profesionálny športovec je fyzická osoba, ktorá sa výkonom svojej športovej činnosti podieľa na hospodárskej činnosti alebo jej výkonom vytvára predpoklady pre iné hospodárske plnenia, pričom výška odmeny alebo iného majetkového plnenia za túto činnosť  predstavuje najmenej dvojnásobok hodnoty minimálnej mzdy v priemere na jeden mesiac v rámci jedného roka. 

Definícia profesionálneho športovca obsahuje tak verejnoprávny aspekt zohľadňujúci požiadavky komunitárneho práva ako aj súkromnoprávny aspekt (odmena alebo iná majetková výhoda). Pozitívna definícia profesionálneho športovca zároveň vytvára automaticky aj definíciu neprofesionálneho športovca, ktorá je negatívnou definíciou k nej.

Športový klub bude môcť pôsobiť  ako:
a)občianske združenie alebo 
b) obchodná spoločnosť, ktorá v rámci svojich aktivít vykonáva  športovú činnosť. 

Športový zväz bude definovaný ako zväz športových klubov, ktorý spĺňa znaky stanovené alebo upravené zákonom o športe.

Osobitným druhom športového klubu bude profesionálny športový klub, ktorého znaky budú vymedzené v zákone o športe.

Ako športová súťaž sa bude definovať súťaž, ktorú vyhlási športový zväz a ktorá sa riadi športovými pravidlami. Predmetná definícia nebude brániť v organizovaní a podporovaní športových podujatí inými fyzickými alebo právnickými osobami.

Športové pravidlá budú definované ako súhrn predpisov, ktoré vydáva športový zväz a ktorými sa riadi konkrétne športové odvetvie .

Športové odvetvie bude definované ako druh telesného alebo duševného cvičenia, alebo ich kombinácie s vlastnými športovými pravidlami.

Preukaz športovca bude definovaný ako verejná listina, ktorú vydáva športový zväz a ktorá oprávňuje športovca k výkonu športovej činnosti v danom športovom odvetví v rámci amatérskeho a profesionálneho športu.

Športový odborník bude definovaný ako fyzická osoba, ktorá získala oprávnenie na výkon niektorej zo špecializovaných činnosti v oblasti športu (v kategórii tréner, v kategórii cvičiteľ, v kategórii inštruktor, v kategórii rozhodca a v kategórii iných odborníkov v oblasti športu) v akreditovanom vzdelávacom zariadení.

Športová výchova bude definovaná ako športová činnosť vykonávaná deťmi a mládežou v rámci  predškolského zariadenia, základnej školy, strednej školy, alebo v rámci vysokoškolského vzdelávania .

Športová licencia bude definovaná ako oprávnenie športového klubu na účasť v športovej súťaži, ktoré vydáva športový zväz, ktorý takúto súťaž vyhlasuje.

Športové zariadenie bude definované ako priestor vybavený, upravený alebo určený pre výkon športovej činnosti.

Verejné športové zariadenie bude definované ako športové zariadenie vo vlastníctve štátu alebo územnej samosprávy, ktoré slúži na výkon športovej činnosti širokej verejnosti.

1.	Oblasti športu podporované štátom

Zabezpečenie prístupnosti všetkých druhov športových aktivít pre každého človeka bez akejkoľvek diskriminácie je jednou zo základných úloh každého moderného štátu. Takúto úlohu štátu  bude v duchu Európskej charty športu obsahovať a z nej bude vychádzať aj nový zákon o športe.

Z hľadiska rozsahu bude zákon upravovať základné pravidlá pre výkon rekreačného, amatérskeho aj profesionálneho športu, pričom osobitná pozornosť bude venovaná:
-	začleneniu športovej výchovy do školskej i mimoškolskej výchovy na všetkých stupňoch škôl (základné, stredné i vysoké školstvo), vrátane kreovania školských športových stredísk a prípravy kvalifikovaných učiteľov a trénerov,
-	podpore vytvárania a činnosti dobrovoľných športových organizácií a osobitne podmienkam pre športové súťaže všetkých druhov,
-	výstavbe a údržbe športových zariadení, pričom by sa malo dbať na to, aby tieto boli využívané nielen pre športové súťaže ale aj pre rekreačný šport,
-	talentovanej mládeži a prístupnosti športu pre zdravotne oslabené osoby.

Zákon bude počítať s tým, že Národná rada Slovenskej republiky prerokuje Národný program pre šport, ako základný programový dokument v oblasti športu. Národný program pre šport by mal obsahovať najmä:
-	základné východiská a smery štátnej politiky v oblasti športu,
-	športové oblasti, ktorých podpora bude vyžadovať použitie finančných prostriedkov z verejných zdrojov,
-	ciele a úlohy športovej reprezentácie Slovenskej republiky vrátane  finančných prostriedkov určených na zabezpečenie jej účasti na medzinárodných súťažiach,
-	úlohy štátu a športových organizácií pri realizácii Národného programu pre šport.
 
Vláda Slovenskej republiky by mala prijímať Národný program pre šport na obdobie štyroch rokov a jeho podrobné rozpracovanie by malo zabezpečovať Ministerstvo školstva Slovenskej republiky v spolupráci s Komorou pre šport vo forme ročných realizačných plánov. Ročný realizačný plán by obsahoval najmä zásady použitia finančných prostriedkov z verejných zdrojov v danom kalendárnom roku na zabezpečenie úloh ustanovených v Národnom programe pre šport.

Zákon by mal definovať športové aktivity, ktorých náklady sú hradené z verejných zdrojov. Medzi tieto bude patriť najmä:
-	vytváranie predpokladov pre výkon rekreačného športu a amatérskeho športu,
-	zabezpečenie športovej výchovy v školskom systéme,
-	výchova a vzdelávanie športovcov, trénerov a ďalších odborníkov,
-	podpora športovo talentovanej mládeže,
-	vytváranie podmienok pre vrcholový šport, najmä z pohľadu podpory organizovaní medzinárodných súťaží a podpory prípravy vrcholových športovcov,
-	podpora športu zdravotne postihnutých osôb,
-	podpora štátnej reprezentácie a osobitne olympijského a paralympijského hnutia a účasti na olympijských a paralympijských hrách, vrátane materiálno-technického vybavenia športovej reprezentácie Slovenskej republiky,
-	budovanie informačného a osvetového systému pre oblasť športu,
-	podpora zdravotnej starostlivosti o športovcov, 
-	uskutočňovanie antidopingových opatrení.

Dôležitou súčasťou ochrany športu bude zákonná ochrana verejných športových zariadení spočívajúca v zákaze úplnej zmeny ich využívania na iné ako športové účely. V prípade verejného záujmu na takejto zmene bude musieť ten subjekt, v prospech ktorého bolo využívanie verejného športového zariadenia vykonané, zabezpečiť zriadenie iného rovnocenného verejného športového zariadenia.

2. Inštitucionálno-organizačné
zabezpečenie športu

Inštitucionálno-organizačné zabezpečenie športu bude vychádzať z požiadaviek:
-	zabezpečenia autonómnosti športu vo vzťahu k štátu s využitím samosprávnych prvkov pri výkone štátnej správy športu, 
-	zabezpečenia dozoru štátu nad športom v záujme ochrany verejného záujmu,
-	transparentnosti pôsobenia športových klubov a športových zväzov, najmä z pohľadu oddelenosti profesionálneho a neprofesionálneho športu.

V zmysle týchto požiadaviek bude základnú organizačnú štruktúru inštitúcií pôsobiacich v športe tvoriť:
a)	športový klub,
b)	športový zväz,
c)	Komora pre šport,
d)	Regionálne centrá športu,
e)	Slovenský olympijský výbor,
f)	Slovenský paralympijský výbor,
g)	príslušné štátne orgány a orgány územnej samosprávy. ( napr. Ministerstvo obrany Slovenskej republiky, Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, vyššie územné celky, obce )

Jedným zo základných znakov nového zákona o športe bude participácia na výkone štátnej správy územnou samosprávou (so zákonom stanovenou možnosťou vytvorenia Regionálnych centier športu) a profesnou samosprávou, ktorej najvyšším orgánom bude Komora pre šport. 

Štátnu správu v oblasti športu bude naďalej vykonávať Ministerstvo školstva Slovenskej republiky, ktorého úlohou bude najmä:
-	príorava Národného programu pre šport a Ročných realizačných plánov a dohľad nad ich dodržiavaním,
-	tvorba právnych predpisov vydávaných na vykonanie zákona o športe,
-	zabezpečenie výchovy a vzdelávania v oblasti športu a v rozsahu stanovenom zákonom o športe,
-	spolupráca s Komorou pre šport a s Regionálnymi centrami pre šport,
-	dohľad nad využívaním verejných športových zariadení,
-	rozhodovanie o návrhoch Komory pre šport na rozdelenie finančných prostriedkov z verejných zdrojov,
-	riadenie ním zriadených organizácií za účelom plnenia úloh v oblasti štátnej správy športu, najmä pri správe verejného informačného systému športu, výchove, vede, výskume, diagnostike a príprave športovcov,
-	vytváranie a správa verejného informačného systému športu v spolupráci s Komorou pre šport a Regionálnymi centrami športu a športovými zväzmi,
-	spolupráca s inými ústrednými orgánmi štátnej správy, vyššími územnými celkami a s obcami pri zabezpečovaní úloh v oblasti športu.

Rozsah úloh ostatných ústredných orgánov štátnej správy a obcí bude vychádzať z právnej úpravy vymedzenej v zákone č. 288/1997 Zb. o telesnej kultúre a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní v znení neskorších predpisov, kde sa ponechajú najmä kompetencie ministerstva vnútra a ministerstva obrany.

Športový klub bude základnou inštitucionálno-organizačnou jednotkou. Športový klub bude v zákone definovaný ako právnická osoba (občianske združenie alebo obchodná spoločnosť) založená za účelom vykonávania športovej činnosti. Športový klub môže vystupovať vo forme amatérskeho športového klubu alebo profesionálneho športového klubu. Zákon o športe ustanoví za kritérium profesionálneho športového klubu výšku finančných prostriedkov, ktoré má  športový  klub k dispozícií v priebehu kalendárneho roka (ďalej len obrat).

Na základe vyššie uvedeného  kritéria bude v zmysle zákona športový klub pokladaný za profesionálny športový klub, ak:
a)	bude mať ročný obrat z jednej športovej činnosti viac ako 4 000-násobok minimálnej mzdy alebo,
b)	bude mať ročný obrat z jednej športovej činnosti viac ako 2 000-násobok minimálnej mzdy a zároveň má uzatvorenú športovú zmluvu s viac ako piatimi profesionálnymi športovcami, u ktorých podľa mzdových podmienok dohodnutých v športovej  zmluve je mzda vyššia ako dvojnásobok minimálnej mzdy alebo,
c)	bude mať ročný obrat z jednej športovej činnosti viac ako 2 000-násobok minimálnej mzdy, má uzatvorenú športovú zmluvu s viac ako tromi profesionálnymi športovcami na výkon činnosti v jednom športe, ktorí poberajú základnú odmenu vyššiu ako dvojnásobok minimálnej mzdy a zároveň má uzatvorenú športovú zmluvu s viac ako siedmimi inými zamestnancami športového klubu,
d)	bude sa zúčastňovať športových profesionálnych súťaží.

Inštitút športovej profesionálnej súťaže bude novým zákonným inštitútom, ktorý bude dôležitý aj pre prípadnú transformáciu športových klubov, ktoré majú dnes zväčša postavenie občianskych združení, na obchodné spoločnosti, pretože účasť v športovej profesionálnej súťaži bude umožnená len športovým klubom ako obchodným spoločnostiam. V súčasnosti totiž pôsobia športové kluby z hľadiska právnej formy ako občianske združenia alebo obchodné spoločnosti, pričom nerovnosť právnej formy môže narúšať princípy rovnosti športovej súťaže, ktorej sa tieto športové kluby zúčastňujú. Z toho dôvodu zákon o športe ustanoví, že športovej profesionálnej súťaže sa môžu zúčastniť len profesionálne športové kluby vo forme obchodnej spoločnosti. Športový zväz bude mať voľnosť pri rozhodovaní o tom, ktoré športové súťaže vyhlási za profesionálne a ktoré ako amatérske. Táto voľnosť sa však zmení na zákonnú povinnosť, ak v určitej športovej súťaži bude pôsobiť viac ako dve tretiny profesionálnych športových klubov. V tom prípade bude športový zväz povinný predmetnú súťaž vyhlásiť za profesionálnu športovú súťaž a všetky športové kluby (profesionálne aj amatérske), ktoré sa  budú chcieť na tejto súťaži zúčastňovať budú povinné transformovať sa z hľadiska svojej právnej formy na obchodné spoločnosti v zákonom ustanovenej lehote. Uvedené bude zákonnou podmienkou ich ďalšej účasti v športovej profesionálnej súťaži. Druhou zákonnou podmienkou pre účasť v profesionálnej športovej súťaži bude absencia verejnej zadĺženosti (daňové a odvodové povinnosti voči daňovým úradom a verejnoprávnym poisťovniam) profesionálneho športového klubu pôsobiaceho vo forme obchodnej spoločnosti. Zákon tiež umožní organizátorovi profesionálnej športovej súťaže určiť aj ďalšie podmienky pre účasť v tejto súťaži a tiež aj pravidlá samotnej súťaže, ktorých dodržiavanie bude predmetom právnej ochrany. 

Okrem športovej profesionálnej súťaže zákon umožní aj organizovanie otvorených športových súťaží, ktorých sa budú môcť zúčastniť profesionálni aj amatérski športovci. V prípade kolektívnych športových súťaží bude môcť športový zväz organizovať otvorené športové súťaže najmä vtedy, ak organizuje aj profesionálnu športovú súťaž.

Z hľadiska právnej formy bude ako športový klub pôsobiť občianske združenie alebo obchodná spoločnosť. 

Na športový klub ako občianske združenie sa bude vzťahovať právna úprava podľa zákona č. 83/1990 Zb. o združovaní občanov v znení neskorších predpisov. Ak občianske združenie v súčasnosti zahŕňa viac športových klubov, z ktorých iba niektoré sa zúčastňujú profesionálnej športovej súťaže (napr. Asociácia športových klubov Inter Slovnaft), vytvorí sa  obchodná spoločnosť iba v tej  časti (tých  častiach) občianskeho združenia, ktorá sa bude zúčastňovať na profesionálnej športovej súťaži. Občianske združenie v rámci zosúladenia so zákonom rozhodne o zániku vykonávania športovej činnosti a  založí  obchodnú spoločnosť, ktorá následne  požiada príslušný zväz o vydanie licencie. 

V profesionálnej športovej súťaži sa za obchodnú spoločnosť bude považovať akciová spoločnosť a spoločnosť s ručením obmedzeným.

Športovými klubmi vo forme obchodnej spoločnosti sa v zmysle novej právnej úpravy na Slovensku stane iba niekoľko klubov, pravdepodobne výlučne futbalových klubov a klubov ľadového hokeja, kde sa ich najvyššie športové súťaže stanú profesionálnymi športovými súťažami. Športovými klubmi vo forme obchodnej spoločnosti okrem tých, ktoré sa budú  kreovať na základe tohoto zákona, budú môcť byť aj novovzniknuté športové kluby, ako aj existujúce občianske združenia.

Druhou veľmi dôležitou inštitúciou pri výkone športovej činnosti budú športové zväzy. Okrem všeobecných podmienok stanovených v existujúcej právnej úprave (zákon č. 83/1990 Zb.) budú športové zväzy v záujme rešpektovania autonómie športu a z pohľadu medzinárodných športových zväzov musieť spĺňať aj osobitné podmienky stanovené v Zákone o športe, ktorých určenie je nevyhnutné vzhľadom na plnenie úloh športového zväzu v oblasti verejného záujmu v športe (najmä z pohľadu ochrany verejného poriadku a práv iných osôb) v zhode s článkom 29 Ústavy Slovenskej republiky, čo si vyžiada novelizáciu zákona č.83/1990 Zb. o združovaní občanov.

Medzi zákonom stanovené povinnosti a oprávnenia športového zväzu bude patriť:
-	prijímanie pravidiel športovej súťaže v zhode s medzinárodne uznávanými pravidlami,
-	vydávanie licencií na výkon športovej činnosti v športovej súťaži,
-	organizovanie celoštátnej súťaže v predmetnej športovej súťaži,
-	vydávanie preukazov športovcov v predmetnom športovom odvetví a podmienok pre ich získanie (vrátane ich centrálnej evidencie),
-	systém výberu a prípravy talentovanej mládeže,
-	vydávanie licencií pre športových odborníkov v predmetnom športovom odvetví a ich odborná príprava,
-	realizovanie disciplinárnej zodpovednosti športovcov a športových klubov,
-	vydávanie všeobecných pravidiel pre používanie športových zariadení v predmetnej športovej disciplíne, vrátane požiadaviek na ich výstavbu a prevádzku,
-	reprezentovanie záujmov Slovenskej republiky v medzinárodnom športovom zväze v predmetnom športovom odvetví,
-	uzatváranie obchodných zmlúv týkajúcich sa športových súťaží v predmetnom športovom odvetví, vrátane zmlúv o prenose televíznych a rozhlasových práv, 
-	zabezpečenie prípravy športovej reprezentácie Slovenskej republiky a jej  účasti v medzinárodných súťažiach, kde športovci reprezentujú svoje štáty a schvaľovanie nominácií na tieto súťaže,
-	rozhodovanie o požiadavkách medzinárodných športových zväzov, ktoré sa týkajú súťaženia slovenských športovcov v zahraničí a zahraničných športovcov na Slovensku.

Zákon o športe určí aj organizačnú štruktúru športového zväzu. Najvyšším orgánom športového zväzu bude zhromaždenie členov, pričom kľúč k výberu delegátov musí zohľadňovať demokratické princípy. Jeho hlavnou úlohu bude, okrem schvaľovania pravidiel športovej súťaže a rozhodnutia o organizovaní celoštátnej súťaže, voľba exekutívnych a kontrolných orgánov športového zväzu. Medzi ne bude patriť predsedníctvo športového zväzu, ktoré bude rozhodovať o všetkých otázkach s výnimkou realizácie disciplinárneho práva, voľby predsedu zväzu a revíznej komisie. Prezident športového zväzu bude športový zväz reprezentovať navonok na obdobie najviac piatich rokov s možnosťou opätovného zvolenia.

Vyjadrením autonómnosti športu vo vzťahu k štátu a zároveň zabezpečením nevyhnutného dozoru štátu v záujme ochrany verejného záujmu bude zákonné zriadenie Komory pre šport ako dobrovoľného profesného združenia, ktoré bude vychádzať z uznesenia vlády č. 830 z roku 2003.

Potreba zriadenia jediného spoločného samosprávneho orgánu, ktorý by bol relevantným partnerom pre orgány štátnej správy vyplýva aj z analýzy súčasnej športovej spolkovej sféry. Okrem niekoľkých desiatok športových zväzov je väčšina z nich združená aj v rôznych združeniach právnických osôb. Napríklad 56 športových zväzov je združených v Konfederácii športových zväzov (27 športových zväzov však v tejto konfederácii nie je), 7 zväzov je združených v Asociácii športu pre všetkých, 41 združení je v Asociácii telovýchovných jednôt a klubov, 6 zväzov je v Slovenskom futbalovom zväze, 18 zväzov je v Združení športových a technických činností Slovenskej republiky, 7 zväzov je združených v Slovenskom klube netradičných športov a 2 v Kresťanskej športovej únii.

Komora pre šport bude vykonávať samosprávne funkcie v oblasti športu, vrátane tých, ktoré sú spojené s verejným záujmom v športe ako napríklad:
-	vypracovanie konkrétneho návrhu na rozdeľovanie finančných prostriedkov z verejných zdrojov na základe zásad stanovených Ministerstvom školstva Slovenskej republiky v Ročnom realizačnom pláne,
-	boj proti dopingu, 
-	rozhodovanie sporov pri športovej činnosti,
-	evidencia športovcov, športových odborníkov, športových zväzov a športových klubov, 
-	participácia na výchove a vzdelávaní športovcov a športových odborníkov,
-	vyjadrovanie sa k právnym úpravám dotýkajúcich sa športu.

Komora pre šport ako zákonom zriadené dobrovoľné profesné združenie bude tvorená jednotlivými športovými zväzmi. Členmi Komory pre šport sa ex lege dňom nadobudnutia účinnosti Zákona o športe stanú všetky športové zväzy, ktoré k tomuto dňu spĺňajú zákonom stanovené podmienky. To platí aj pre športové zväzy vzniknuté po nadobudnutí účinnosti Zákona o športe.
 
Medzi podmienky pre členstvo športových zväzov v Komore pre šport budú v zmysle Zákona o športe kumulatívne patriť:
-	členstvo v niektorom medzinárodnom športovom zväze, ktorého členom je aspoň desať národných športových zväzov,
-	existencia aspoň piatich aktívnych športových klubov, ktoré súťažia v predmetnom športovom odvetví alebo existencia aspoň sto športovcov v predmetnom športovom odvetví, 
-	organizovanie pravidelnej športovej súťaže na celoštátnej úrovni najmenej tri roky.

Princípom bude, že v jednom  športovom odvetví bude v zásade uznaný len jeden športový zväz s právom členstva v Komore pre šport. V prípade, že zákonné podmienky pre členstvo v Komore pre šport splnia aj viaceré zväzy v jednom športovom odvetví budú mať v Komore pre šport jeden hlas.

Najvyšším orgánom Komory pre šport bude Konferencia Komory pre šport. Konferenciu Komory pre šport budú tvoriť zástupcovia jednotlivých športových zväzov. Ministerstvo školstva Slovenskej republiky určí všeobecne záväzným právnym predpisom zoznam športových zväzov, ktoré budú členmi Komory pre šport v deň nadobudnutia účinnosti zákona o športe na základe kritérií v ňom určených. Zároveň určí pravidlá pre určenie počtu delegátov Konferencie Komory pre šport za jednotlivé športové zväzy. Konferencia pre šport sa bude schádzať aspoň raz ročne, pričom sa zíde vždy, ak o to požiada jedna tretina členských športových zväzov. V kompetencii Konferencie Komory pre šport bude návrh na rozdelenie prostriedkov z verejných zdrojov na jednotlivé športové zväzy, voľba prezídia a prezidenta Komory pre šport, voľba predsedu Antidopingového výboru, voľba revíznej komisie, schvaľovanie stanov a určovanie členských príspevkov. 

Komora pre šport bude zo zákona povinná zostaviť každoročne svoj návrh rozpočtu na príslušný kalendárny rok na základe zákonom určených podmienok pre rozdeľovanie finančných prostriedkov a zásad vychádzajúcich z Ročného realizačného plánu. Komora pre šport bude povinná vypracovať výročnú správu a túto zaslať najneskôr do 31. 5. príslušného kalendárneho roka na zverejnenie do Obchodného vestníka.

Ostatné právomoci zverené Komore pre šport bude vykonávať prezídium Komory pre šport. Členmi prezídia Komory pre šport budú ex lege predseda Slovenského olympijského výboru, predseda Slovenského paralympijského výboru, prezident Komory pre šport a štyria Konferenciou zvolení členovia. Na rokovaní Prezídia Komory pre šport sa bude môcť s poradným hlasom zúčastňovať aj zástupca ministra školstva. Zasadnutia prezídia bude zvolávať prezident Komory pre šport spravidla raz za mesiac, najmenej však raz za dva mesiace.

Ďalšími orgánmi Komory pre šport budú:
-	Antidopingový výbor na čele s predsedom, ktorého volí na obdobie piatich rokov Konferencia Komory pre šport na základe kritérií týmto zákonom stanovených,
-	Rozhodcovský súd pre šport,
-	Revízna komisia skladajúca sa z piatich členov, ktorá okrem kontroly hospodárenia Komory pre šport z jej poverenia môže vykonávať aj kontrolu  hospodárenia športových zväzov - členov Komory pre šport,
-	Akreditačná komisia, prípadne aj ďalšie odborno-metodické a kontrolné komisie pre jednotlivé športové odvetvia zložené z odborníkov pre dané športové odvetvie, navrhovaných konkrétnym športovým zväzom z radov svojich členov a z príslušných fakúlt vysokých škôl v Slovenskej republike.

Súčasťou Komory pre šport bude aj Športová rada ako poradný orgán prezidenta Komory pre šport, zložená z osobností športového života.

V rámci realizácie zabezpečenia športu pre všetkých bude nevyhnutné primeraným spôsobom vytvoriť regionálny (komunálny) rozmer tohto najdôležitejšieho atribútu novej právnej úpravy. Vytvorenie podmienok športu pre všetkých bude dôležitou súčasťou novej právnej úpravy, najmä ako právo detí, mládeže, žien a mužov vykonávať pravidelné športové a telovýchovné aktivity. Nová právna úprava v tejto oblasti prenesie časť povinnosti vytvárania podmienok výkonu športu pre všetkých na Regionálne centrá športu ako koordinačné jednotky (bez právnej subjektivity) efektívneho vytvárania podmienok výkonu športu pre všetkých na regionálnej úrovni. Regionálne centrá športu budú môcť byť vytvorené pri každom vyššom územnom celku. Zriaďovateľmi Regionálneho centra športu budú vyšší územný celok a Komora pre šport zastúpená regionálnymi zástupcami, ktorých bude kreovať najvyšší orgán Komory pre šport. 

Zriaďovatelia Regionálneho centra športu budú na základe zákona o športe povinní vydať štatút, ktorý bude obsahovať:
-	oblasti vzájomnej spolupráce,
-	organizačné zabezpečenie činnosti Regionálneho centra športu, 
-	spôsob rozhodovania.

Hlavnou úlohou Regionálnych centier športu bude:
-	vytvorenie inštitucionálnych, sociálnych a materiálnych podmienok pre každého občana zúčastňujúceho sa športových aktivít,
-	rozširovanie materiálno-technickej základne športu pre všetkých,
-	budovanie a prevádzkovanie športových objektov a zariadení (napr. nenáročných ihrísk, cyklistických, bežeckých, lyžiarskych, turistických a vodáckych trás),
-	výstavba športových objektov,
-	koordinácia právnických a fyzických osôb zaoberajúcich sa športom pre všetkých,
-	celoživotné vzdelávanie dobrovoľných pracovníkov v športe pre všetkých.

Regionálne centrum športu bude:
-	na základe podaných projektov určovať smerovanie finančných prostriedkov,
-	viesť evidenciu fyzických a právnických osôb realizujúcich projekty, ktoré získali finančnú podporu z verejných zdrojov,
-	pripravovať návrh ročného rozpočtu.

Zákon o športe prevezme doterajšiu právnu úpravu s povinnosťou obce utvárať podmienky na rozvoj športu na miestnej úrovni. 

Osobitné zákonné postavenie bude mať Slovenský olympijský výbor a Slovenský paralympijský výbor.

Slovenský olympijský výbor bude mať vo výlučnej kompetencii rozhodovanie o použití dotácií z verejných zdrojov určených na účely plnenia úloh olympijského hnutia, kreovanie slovenskej štátnej reprezentácie na olympijské hry, ochranu symbolov olympijských hier, vrátane udeľovania povolení na používanie olympijskej symboliky. Slovenský olympijský výbor je z hľadiska právnej formy občianskym združením, na ktorého sa okrem všeobecných ustanovení bude vzťahovať aj osobitná úprava obsiahnutá v zákone č. 83/1990 Zb. o združovaní občanov.

Podobne a na tých istých princípoch bude v Zákone o športe upravené aj postavenie a právomoc Slovenského paralympijského výboru.

3.	Verejný záujem v športe

Verejný záujem v športe bude vyjadrený zákonným vymedzením konkrétnych úloh a ich realizácie v oblasti športu, ktoré budú plniť štátne orgány, samosprávne orgány, športové zväzy a športové kluby.

3.1.	Výchova a vzdelávanie

Vo všeobecných ustanoveniach by zákon mal formulovať medzi úlohami štátu aj podporu výchovy k pravidelnému športovaniu a vzdelávania odborníkov v oblasti športu. 

Zákon by mal vyjadrovať aj záväzok štátu podporovať budovanie školských športových zariadení a pravidelné športovanie žiakov v predškolských zariadeniach, na všetkých stupňoch a druhoch škôl a tiež aj študentov vysokých škôl v Slovenskej republike.

Východiskom konkrétnej právnej úpravy v oblasti vzdelávania by malo byť rešpektovanie existujúceho formalizovaného vzdelávania odborníkov na výkon špecializovaných činností v oblasti športu akreditovanými vzdelávacími zariadeniami, ktoré by po vydaní potvrdenia o akreditácii Ministerstvom školstva SR boli oprávnené vydávať absolventom doklad o získanej odbornej spôsobilosti.

Odbornú spôsobilosť na vykonávanie špecializovaných činností v oblasti športu bude možno získať vo vzdelávacom zariadení právnickej osoby alebo fyzickej osoby, ktorému bolo vydané potvrdenie o akreditácii na základe zákona o športe. Zákon o športe v zásade vytvorí rovnocenné možnosti pre všetky vzdelávacie inštitúcie a fyzické osoby, ktoré získajú akreditáciu na vydávanie dokladov o vzdelaní a licencií.
	
Právna úprava by pri uvedenom mala nadviazať na existujúcu štruktúru odborníkov na  výkon špecializovaných činností v oblasti športu (v kategórii tréner, v kategórii cvičiteľ, v kategórii inštruktor a v kategórii rozhodca) a rozšíriť ich o organizátorov športových podujatí, športových manažérov, športových administrátorov, športových delegátov, športových masérov, horských vodcov, regeneračných pracovníkov a prevádzkárov športových zariadení. Systém vzdelávania v športe, vrátane štruktúry odborníkov a obsahu ich vzdelávania, stanoví koncepcia vzdelávania v športe v súlade s európskymi štandardmi v oblasti vzdelávania a zamestnanosti v športe.

	V zmysle uvedeného by mala pôsobiť akreditačná komisia ako výkonný orgán Komory pre šport, pričom by zákon umožňoval aj utváranie odborno-metodických a kontrolných komisií pre jednotlivé športové odvetvia z odborníkov pre dané športové odvetvie, navrhovaných konkrétnym športovým zväzom z radov svojich členov a z príslušných fakúlt vysokých škôl v Slovenskej republike. Na zabezpečenie štátneho dozoru by členom akreditačnej komisie bol priamo zo zákona zástupca Ministerstva školstva Slovenskej republiky.

V súlade s uvedeným by mala kompetencia Komory pre šport obsahovať aj nasledovné úlohy:
a) organizovať vzdelávaciu činnosť  a usporadúvať odborné semináre, sympóziá a vydávať odborné publikácie,
b) poskytovať poradensko-konzultačné služby v otázkach spojených s jednotlivými športovými odvetviami,
c) zriaďovať vzdelávacie zariadenia a vykonávať odbornú prípravu členov Komory pre šport, 
d) utvárať odborno-metodické a kontrolné komisie pre jednotlivé športové odvetvia,
e) kontrolovať priebeh vzdelávania v akreditovaných vzdelávacích zariadeniach a ukladať   sankcie za porušenie povinností vyplývajúcich z udelenia akreditácie. 

Akreditačná komisia pri Komore pre šport by po splnení ustanovených podmienok odporúčala Ministerstvu školstva SR vydať potvrdenie o akreditácii vzdelávacím zariadeniam alebo fyzickým osobám, ktoré by bolo vydávané najviac na dobu piatich rokov.

	Zákon sa bude zmieňovať aj o formách ďalšieho vzdelávania v oblasti športu (uskutočňované prostredníctvom vzdelávacích zariadení, organizácií rôznych občianskych združení, fyzických osôb a ďalších) uskutočňovaných v zmysle č. 386/1997 Z.z.  o ďalšom vzdelávaní a o zmene zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z.z. o zamestnanosti v znení zákona č. 70/1997 Z.z. v znení zákona č. 567/2001 Z.z..

Spory, ktoré vzniknú v súvislosti s udeľovaním potvrdení o akreditácií vzdelávacím zariadeniam bude rozhodovať Rozhodcovský súd pre šport. Zákon o športe by mal tiež splnomocniť Ministerstvo školstva SR na vydanie vykonávacieho právneho predpisu, ktorý by upravil podrobnosti o zriadení, zložení a činnosti akreditačnej komisie a o vydávaní potvrdení o akreditáciách a o podmienkach získavania odbornej spôsobilosti v oblasti športu. Vzhľadom na vstup Slovenska do EÚ by mala právna úprava riešiť aj platnosť a uznávanie dokladov o odbornej spôsobilosti získané v zahraničí na Slovensku a pôsobenie odborníkov v oblasti športu v zahraničí po získaní medzinárodnej kvalifikácie.

3.2.	Boj proti dopingu

Východiskom právnej úpravy boja proti dopingu je Dohovor proti dopingu prijatý Radou Európy  v roku 1989 a uverejnený v Zbierke zákonov Slovenskej republiky pod č. 262/1993 Z.z. (ďalej "Dohovor"), ako aj systém iných medzinárodných dohovorov (napríklad Deklarácia boja proti dopingu prijatá v Kodani roku 2003). V zmysle článku 9  Dohovoru je Slovenská republika povinná prijať legislatívnu úpravu za účelom splnenia podmienok Dohovoru. V Slovenskej republike v súčasnosti neexistuje právna úprava boja proti dopingu. Je preto vo verejnom záujme, aby nový zákon o športe upravil túto oblasť v duchu predmetného Dohovoru a v súlade so základnými ústavnými princípmi. Právna úprava preto bude rešpektovať
a)	základné práva športovcov pri odhaľovaní a sankcionovaní používania dopingu, osobitne 
-	práva na súdnu ochranu (možnosť iniciovať rozhodovanie nezávislého orgánu   súdneho typu v zmysle článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd),
-	princíp prezumcie neviny,
-	dodržovanie zásady nullum poena sine lege,
b)	princípy nezávislého a nestranného konania vo veciach dopingu a osobitne princípu vychádzajúceho z článku 7 ods. 2 písm. d) Dohovoru proti dopingu, ktorý hovorí o povinnosti oddelenia vyšetrovacieho a sankčného orgánu.

Právna úprava boja proti dopingu bude rozdelená do dvoch úrovní, a to zákonnej a podzákonnej. Obsahovo bude štrukturovaná do štyroch častí, a to:
1.	hmotnoprávnej,
2.	organizačno-inštitucionálnej,
3.	procesnoprávnej.
4.	sankčnej.

Ad 1. Hmotnoprávna časť bude obsahovať zákonnú definíciu pojmu dopingu, ktorá bude v súlade s obsahom Dohovoru a blanketovú normu na základe, ktorej bude príslušné ministerstvo splnomocnené vydať formou vyhlášky zoznam zakázaných látok a metód z oblasti dopingu.

Ad 2. Organizačno-inštitucionálna časť vymedzí subjekty, ktoré budú mať oprávnenia v oblasti vyšetrovania a sankcionovania dopingu. Táto úprava musí rešpektovať princípy:
a)	nezávislosti,
b)	oddelenosti.

Princíp nezávislosti znamená vytvorenie takého orgánu, ktorý by mohol vykonávať nezávislé a objektívne vyšetrovanie používania dopingu. Zároveň by sa mala rešpektovať autonómna pozícia športu v štáte. Preto je najvhodnejším orgánom z tohoto pohľadu osobitný orgán Komory pre šport ako samosprávnej, zákonom zriadenej právnickej osoby.  Komora pre šport zriadi na základe zákona o športe Antidopingový výbor, ktorého úlohou bude preventívna a vyšetrovacia činnosť v oblasti boja proti dopingu. Členmi Antidopingového výboru budú dopingoví kontrolóri s osobitnými právomocami pre odber látok z tela športovcov. Súčasťou Antidopingového výboru bude dopingové laboratórium, schopné analyzovať odobraté vzorky. Zákon umožní do času jeho zriadenia využívať aj dopingové laboratórium v zahraničí.

Dopingových kontrolórov bude menovať predseda Antidopingového výboru, ktorý bude zároveň dohliadať aj na prácu dopingového laboratória. 

Princíp oddelenosti bude zabezpečený tým, že rozhodnutie o použití dopingu bude vydávať predseda Antidopingového výboru a sankciu za použitie bude ukladať príslušný športový zväz. Proti rozhodnutiu o použití dopingu sa bude možné odvolať na príslušnú medzinárodnú inštitúciu (WADA), ktorej rozhodnutie bude na Slovensku považované za rozhodnutie medzinárodného arbitrážneho orgánu a jeho preskúmateľnosť bude obmedzená. Mimoriadnym odvolacím orgánom s obmedzenými možnosťami zmeny rozhodnutia bude Rozhodcovský súd pre šport, ktorý bude mať postavenie nezávislého tribunálu v zmysle požiadaviek článku 6 Dohovoru na ochranu ľudských práv a základných slobôd.

Ad 3. V procesnoprávnej časti budú zakotvené len základné princípy upravujúce postup pri vyšetrovaní použitia dopingu, vrátane vymedzenia osôb, na ktorých sa bude vzťahovať zákonná povinnosť podrobiť sa odberu látok na účely zistenia, použitia dopingovej látky, pričom sa využije postup ako v prípade správnych deliktov.

Zákon bude rozlišovať dva druhy dopingových kontrol:
a)	kontroly vykonávané na základe rozhodnutia predsedu Antidopingového výboru (ich náklady budú hradené z verejných zdrojov),
b)	kontroly vykonávané na návrh
-	športových zväzov,
-	organizátorov športovej súťaže 
(náklady týchto kontrol budú hradené navrhovateľmi).

Podrobnejšiu právnu úpravu postupu dopingových kontrolórov  bude obsahovať vykonávacia vyhláška. Zákon v tejto časti upraví aj povinnosť športového zväzu uložiť sankciu za použitie dopingu, a to do 30 dní odo dňa doručenia právoplatného rozhodnutia predsedu Antidopingového výboru o použití dopingu. Športový zväz bude oprávnený dočasne pozastaviť športovcovi činnosť aj pred právoplatným rozhodnutím o použití dopingu, a to na základe oznámenia predsedu Antidopingového výboru o pozitívnom náleze pri prvej vzorke.

Ad 4. Sankčná časť právnej úpravy bude obsahovať zákonom ustanovené sankcie, ktoré vzhľadom na svoju závažnosť budú tresnoprávneho charakteru (pôjde o trest zákazu činnosti) čo si vyžiada prísne rešpektovanie zásady nullum poena sine lege (žiaden trest bez zákona).

Sankcie budú závisieť od:
-	druhu použitej dopingovej látky,
-	 prípadnej recidívy pri používaní dopingu.

Sankcia za použitie dopingu bude maximálne dva roky zákazu športovej činnosti, vrátane zákazu podpory športovca z verejných zdrojov počas tohoto trestu. Pri opakovanom použití dopingu bude pri použití najnebezpečnejšej dopingovej látky maximálnou sankciou doživotný zákaz športovej činnosti.

Proti rozhodnutiu športového zväzu o sankcii za použitie dopingu sa bude môcť športovec odvolať na Rozhodcovský súd pre šport, ktorý bude mať postavenie kasačného orgánu. Nebude oprávnený zmeniť sankciu, ale v prípade, že vyhovie odvolaniu, bude športový zväz v novom konaní o uložení sankcie za použitie dopingu povinný riadiť sa jeho právnym názorom.

Osobitnou súčasťou boja proti dopingu bude aj kontrola obsahu dopingových látok v prípravkoch používaných v spotrebiteľskej sieti, na čo sa bude reagovať novelou príslušného zákona o ochrane spotrebiteľov.

3.3.	Zabránenie násiliu a výtržnostiam na štadiónoch

Tragédia na štadióne Heysel v Bruseli akcelerovala záujem verejnej moci pozitívne intervenovať do športových zápasov. Bezprostredným vyjadrením tohto záujmu  bolo prijatie Európskeho dohovoru o násilí a neviazanosti divákov počas športových podujatí na futbalových zápasoch. Dohovor bol uverejnený v Zbierke zákonov pod č. 295/1993 Z.z. V jeho zmysle je Slovenská republika povinná prijať efektívne legislatívne opatrenia na jeho vykonanie. Doterajšia právna úprava na úrovni zákona č. 315/1992 Zb. o verejných telovýchovných športových a turistických podujatiach nezohľadňuje všetky požiadavky tohoto Dohovoru a na viacerých miestach je už aj vývojom prekonaná.

Zákon o športe by preto v súlade s požiadavkami ustanovenými Dohovorom mal upravovať otázky spojené s:
-	predajom vstupeniek a obmedzením vstupu na štadión pre určité osoby,
-	bezpečnosťou na štadióne, najmä z pohľadu možných konfliktov medzi fanúšikmi súperiacich družstiev,
-	spoluprácou organizátora športovej akcie s políciou a súkromnými bezpečnostnými službami,
-	predajom alkoholu na štadióne,
-	používaním bezpečnostných kamier na štadióne.

Pri predaji vstupeniek bude organizátor povinný zabezpečiť predaj vstupeniek tak, aby fanúšikovia súperiacich družstiev boli v hľadisku od seba oddelení. Príslušný zákon (novelou zákona o priestupkoch) zavedie osobitnú sankciu pre fanúšikov, ktorí boli pre výtržnosti spojené so športovou akciou vyvedení zo štadióna alebo v rámci priestupkového konania sankcionovaní za výtržnosti pred, počas alebo po športovej akcii. Obsahom tejto sankcie bude zákaz vstupu na športový štadión týmto osobám, a to až na obdobie troch rokov. 

Vstup na športový štadión bude môcť organizátor športovej súťaže aj po zakúpení vstupenky zakázať osobe, ktorá je viditeľne pod vplyvom alkoholu, drogy alebo inej omamnej látky. Organizátor športovej akcie bude oprávnený pred vstupom na športový štadión podrobiť prehliadke osobu a odňať jej určité veci (ktoré môžu ohroziť zdravie a bezpečnosť iných alebo ktoré vyjadrujú nenávisť voči iným, napríklad z rasových, či národnostných dôvodov a tiež veci, ktoré organizátor na vstupenke výslovne zakáže), s následným vrátením týchto vecí dotknutej osobe.

V záujme zaistenia bezpečnosti športovej akcie bude jej organizátor povinný pri športových súťažiach, o ktorých tak rozhodne Komora pre šport alebo medzinárodný športový zväz, požiadať policajný zbor o súčinnosť pri udržiavaní poriadku a bezpečnosti športovej akcie. 

Na zaistenie bezpečnosti športovej akcie bude môcť jej organizátor uzatvoriť zmluvu so súkromnou bezpečnostnou službou, ktorá bude oprávnená postupovať pri výkone svojich úloh podľa osobitného predpisu upravujúceho používanie donucovacích prostriedkov súkromnými bezpečnostnými službami. Príslušníci tejto služby budú musieť byť viditeľne označení. 

Súčasťou preventívnych opatrení pri zaisťovaní bezpečnosti divákov na športových akciách bude aj regulácia predaja podávania a používania alkoholických nápojov. Organizátor športovej akcie bude oprávnený povoliť predaj piva a výnimočne, po schválení príslušného športového zväzu, aj iných alkoholických nápojov, pričom musí zabezpečiť jeho výdaj do bezpečnostných obalov. Komora pre šport môže zakázať predaj alkoholických nápojov počas celej športovej akcie. Urobí tak vždy, ak tento zákaz nariadi medzinárodný športový zväz a ak ide o športovú akciu, ktorú organizuje.

 Športový zväz v súťaži, ktorú sám organizuje, bude môcť  organizátora konkrétnej športovej akcie v rámci tejto súťaže zaviazať, aby v záujme bezpečnosti divákov i športovcov a ich majetku, sledoval miesto športovej akcie kamerovým systémom. Záznam takto urobený bude môcť byť použitý aj ako dôkaz v priestupkovom, prípadne trestnom konaní, alebo v konaní o náhrade škody spôsobenej uzatvorením ihriska pre nevhodné správanie divákov.

Osobitne aktuálnou je otázka zabezpečenia bezpečnosti a ochrany športových rozhodcov, a to z pohľadu možných útokov na nich zo strany divákov, ale aj samotných športovcov. V záujme toho by sa mal športový rozhodca zaradiť medzi tých, ktorí pri výkone svojej činnosti požívajú ochranu verejného činiteľa.

Zákon o športe prevezme zo zákona č. 315/1992 Zb. právnu úpravu usporiadateľskej služby ako aj sankčný mechanizmus, ktorý z hľadiska efektívnosti prispôsobí súčasným požiadavkám a samotný zákon č. 315/1992 Zb. zruší.

3.4.	Rozhodovanie sporov pri výkone športovej činnosti

Rozhodovanie sporov pri výkone športovej činnosti výlučne v rámci športových zväzov  je tradičným prejavom autonómnosti športu a vyjadruje ho aj článok 3 ods. 3 Európskej charty o športe. Závážnosť sankcií vydávaných športovými zväzmi (napríklad zákazy činnosti) spája tieto rozhodnutia s právom na súdnu ochranu. Dynamickosť športových súťaží však často priamo vylučuje zmysluplnosť rozhodovania športových sporov všeobecnými súdmi. Medzinárodné športové organizácie využívajú k riešeniu predmetných sporov Arbitrážny tribunál pre šport (Tribunal Arbitral du Sport) so sídlom v Lausanne a podľa jeho vzoru odporúčajú zriadenie podobných arbitrážnych (rozhodcovských) orgánov aj pre vnútroštátne rozhodovanie sporov v oblasti športu. S cieľom plniť tieto odporúčania, ako aj z dôvodu vnútroštátnej potreby a v zhode so slovenským právnym poriadkom Zákon o športe zriadi Rozhodcovský súd pre šport ako inštitúciu Komory pre šport. Jej inštitucionálna podoba bude vychádzať z požiadaviek zabezpečenia nestrannosti jej rozhodovania a nezávislosti rozhodcov v rozsahu, ktorý vyžaduje článok 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Jeho vnútroštátne postavenie bude rešpektovať ústavné právo na súdnu ochranu v zhode so zákonom č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní (budú sa naň vzťahovať aj procesné predpisy zakotvené v tomto zákone a zároveň Zákon o športe určí procesné pravidlá preskúmavania rozhodnutí disciplinárnych orgánov jednotlivých športových odvetví) ako aj s vládou schváleným návrhom opatrení na zdokonalenie správneho súdnictva (uznesenie vlády č. 461 z 19. mája 2004). Úlohou zákona o športe bude vymedziť aj druhy sporov pri výkone športovej činnosti, ktorých rozhodovanie bude zverené do právomoci Rozhodcovského súdu pre šport. Zväčša pôjde o preskúmanie rozhodnutí príslušných orgánov športových zväzov, voči ktorým  bude mať Rozhodcovský súd pre šport postavenie a právomoc odvolacieho orgánu.

Zákon o športe určí päť základných typov sporov, ktoré budú chránené právom na súdnu ochranu a budú predmetom rozhodovacej právomoci Rozhodcovského súdu pre šport.

A)	Prvým typom sporov budú spory spojené s rozhodnutím o porušení športových pravidiel v priebehu konkrétnej hry v rámci určitej športovej súťaže.

Väčšina z týchto rozhodnutí v kolektívnych športoch má povahu sankcie za porušenie pravidiel športovej súťaže, napríklad rozhodnutie futbalového rozhodcu o nariadení pokutového kopu za faul v  ohraničenom území. Tieto rozhodnutia možno charakterizovať ako rozhodnutia vydané v priebehu konkrétnej hry s určitým vplyvom na ďalší priebeh súťaže. Ich obsah je spravidla nepreskúmateľný z pohľadu konkrétnej hry, ale môžu byť podnetom na hodnotenie ich kvality z pohľadu:
-	rozhodcu, pre ktorého negatívne hodnotenie môže napríklad znamenať sankcie do budúcnosti (napríklad nenominovanie na rozhodovanie ďalšieho zápasu),
-	športovca, ktorého potrestanie v konkrétnej hre môže tiež znamenať sankciu do budúcnosti.

Tieto sankcie teda môžu znamenať nielen zásah do ďalšieho priebehu súťaže, ale v prípade profesionálneho (poloprofesionálneho) rozhodcu, či športovca aj zásah do výkonu povolania, čo je základom pre vznik ich práva na súdnu ochranu.

Z prvého typu sporov, ktoré vzniknú pri výkone konkrétnej športovej hry budú spod práva na súdnu ochranu vyňaté (na báze pomerne silného obyčajového práva doplneného princípom elementárnej logiky zachovania zmysluplnosti športovej hry) len rozhodnutia vynesené v priebehu tejto hry. Ostatné rozhodnutia  spojené s týmito rozhodnutiami, ktoré sú však vynesené po skončení športovej hry budú preskumateľné Rozhodcovským súdom pre šport.

B)	Druhým typom sporov pri výkone športovej činnosti budú spory, ktoré vyvolajú rozhodnutia vydané po ukončení hry alebo súťaže, ktoré už neovplyvnia priebeh konkrétnej hry, ale  môžu ovplyvniť celkový výsledok súťaže. Ich základom bude spor, či v priebehu hry alebo súťaže nedošlo k porušeniu pravidiel športovej súťaže a len výnimočne budú smerovať voči rozhodnutiam rozhodcov vydávaným v priebehu konkrétnej hry alebo súťaže. Tieto spory bežne rozhodujú osobitné orgány zriadené organizátorom športovej súťaže. V prípade, že organizátorom športovej súťaže je športová organizácia zriadená na základe zákona č. 83/1990 Zb. o združovaní občanov v znení neskorších predpisov (napríklad Slovenský futbalový zväz) tak rozhodnutia týchto orgánov budú chápané ako rozhodnutia občianskeho združenia a na základe § 15 tohoto zákona budú ex lege súčasťou práva na súdnu ochranu a ako také preskumateľné Rozhodcovským súdom pre šport. V prípade, že organizátorom bude právnická osoba alebo fyzická osoba iná ako občianske združenie, potom sa uplatní všeobecná súkromnoprávna úprava s právomocou Rozhodcovského súdu pre šport. Medzi  rozhodnutia druhého typu budú patriť najmä sankcie za porušenie pravidiel súťaže so vzťahom na 
-	konkrétny výsledok hry (súťaže), napríklad kontumácia výsledku pre porušenie pravidla zabezpečujúceho princíp rovnosti,
-	ďalšiu činnosť športovca (športového klubu), napríklad v súvislosti s dopingom.

C)	Tretím typom sporov budú spory, ktoré vzniknú medzi organizátorom športových súťaží ako občianskym združením a športovými klubmi, alebo športovcami ako účastníkmi súťaží. Tieto spory sa budú môcť riešiť spôsobom ako je uvedený pod písm. B) alebo priamo uplatnením práva na súdnu ochranu s právomocou Rozhodcovského súdu pre šport. Prvým spôsobom sa budú riešiť spory vtedy, ak stanovy občianskeho združenia ako organizátora  súťaže priamo predpokladajú takýto spôsob ich riešenia a tiež v prípade, ak športový klub, či športovec budú členmi občianskeho združenia, ktoré je organizátorom súťaže. 

D)	Štvrtým typom sporov pri výkone športovej činnosti  budú spory, ktoré vzniknú medzi športovými klubmi  a športovcami ako členmi  športového klubu. Veľmi častými spormi z tejto oblasti sú spory, ktoré vznikajú medzi športovcami ako členmi športového klubu a tento klub je občianskym  združením.  Tieto spory môžu byť rozhodované postupom uvedenom pod písm. B) . V prípade, že športový klub nie je občianskym združením bude na rozhodovanie sporov priamo príslušný Rozhodcovský súd pre šport.

E)	Piatym typom sporov vznikajúcich pri športovej činnosti alebo v súvislosti s ňou sú spory medzi tretími osobami a
-	organizátormi športovej akcie (napríklad pri ublížení na zdraví diváka športovej akcie), 
-	športovými klubmi (napríklad pri aplikácii tzv. sponzorských zmlúv),
-	športovcami (napríklad pri uplatňovaní práv spojených s reklamou), 
ak na  rozhodovanie týchto sporov si účastníci sporu vyberú Rozhodcovský súd pre šport pred súdom.

Na rozhodovanie týchto sporov sa uplatní právomoc Rozhodcovského súdu pre šport bez ohľadu na to, či organizátori súťaže alebo športové kluby sú občianskymi združeniami alebo inými právnickými osobami.

3.5.	Financovanie športu

Financovanie športu by malo byť založené na dvoch základných princípoch, a to viaczdrojovosti a transparentnosti.

Viaczdrojovosť financovania športu bude vychádzať najmä z dvoch základných zložiek, a to z verejných financií a zo súkromných financií. Verejné financovanie športu bude predstavovať finančné prostriedky štátu prideľované zo štátneho rozpočtu a z výnosov z lotérií a herných stávok, a to v objeme 50 % z lotérií a herných stávok v zmysle v súčasnosti platného zákona č. 194/1990 Z.z. o lotériách a iných podobných hrách v znení neskorších predpisov. 

Transparentnosť použitia prostriedkov z centrálnych verejných zdrojov by mala byť zabezpečené mechanizmom prepojenia rozpočtu Komory pre šport s Národným programom pre šport. Zásady kontroly využívania a nakladania s verejnými prostriedkami ustanoví zákon. 

Súčasťou princípu transparentnosti využívania verejných zdrojov v športovej oblasti bude zákonná úprava pravidiel poskytovania dotácií z verejných zdrojov, vrátane prostriedkov samosprávnych krajov a obcí. Dotáciu z verejných zdrojov bude možné poskytnúť len tomu športovému zväzu alebo športovému klubu, ktorý:
-	nemá nesplatený verejný dlh,
-	predchádzajúcu dotáciu z verejných dotácií použil na stanovený účel a riadne ju zúčtoval,
-	nie je v konkurze alebo v likvidácii.

Dotáciu z verejných zdrojov profesionálnemu športovému klubu ako obchodnej spoločnosti bude možné poskytnúť len za podmienky, že bude využitá v záujme národnej reprezentácie alebo organizovania medzinárodnej športovej súťaže.

Dotáciu bude možné zrušiť alebo odstúpiť od dotačnej zmluvy vtedy, ak podporovaný športový subjekt:
-	uviedol v žiadosti o dotáciu nepravdivé údaje,
-	nepoužil dotáciu na stanovený účel,
-	po uzavretí dotačnej zmluvy sa dostal do likvidácie alebo konkurzu alebo ak mu narástol verejný dlh, pod ktorým sa rozumie najmä neplnenie daňových a iných odvodových povinností voči štátu alebo voči verejnoprávnym inštitúciám.

Prostriedky zo súkromných zdrojov budú tvorené najmä:
-	prostriedkami športových klubov a športových zväzov,
-	príjmami zo sponzorstva, darov a reklamy,
-	prostriedkami z televíznych práv,
-	úvermi, pôžičkami a inými kapitálovými príjmami,
-	prostriedkami verejnosti.

V záujme transparentnosti bude aj zákonné určenie podmienok pre sponzorstvo obchodných spoločností, v ktorých má štát väčšinovú účasť. Využitie tohoto inštitútu bude možné len s predchádzajúcim súhlasom orgánu, ktorý vykonáva správu štátneho majetku. Táto zákonná podmienka sa bude vzťahovať aj na poskytnutie finančných a iných prostriedkov z akéhokoľvek iného právneho dôvodu, pričom o tom bude potrebné informovať Ministerstvo školstva Slovenskej republiky, ak ich ročná hodnota presiahne jeden milión korún.

3.6.	Informovanosť o športe
 
Vo verejnom záujme bude aj zákonná úprava otázok spojených s informovanosťou o športe. Sem bude patriť predovšetkým vytvorenie zákonných podmienok a predpokladov pre:
-	vytvorenie verejného informačného systému o športe,
-	využívanie príjmov z televíznych a rozhlasových práv,
-	propagáciu športu.

Verejný informačný systém o športe bude vytvárať a udržiavať  Ministerstvo školstva Slovenskej republiky v spolupráci s Komorou pre šport. Jeho obsahom bude register:
-	športových zväzov,
-	športových klubov,
-	športovcov, a to profesionálnych aj amatérskych,
-	športových odborníkov a športových agentov,
-	športových zariadení,
-	dotácií z verejných zdrojov,
-	športových súťaží (jednorázových, krátkodobých, dlhodobých a medzinárodných).

V záujme zabezpečenia efektívnosti verejného informačného systému o športe bude zákonom zavedená aj informačná povinnosť pre príslušné subjekty.

Využívanie príjmov z televíznych a rozhlasových práv bude v kompetencii športových zväzov, ktoré budú povinné prijať interný predpis:
-     o uzatváraní zmlúv ohľadom prenosov zo športových súťaží,
-	spôsobe a pomere rozdelenia príjmov z využitia  prenosov zo športových súťaží medzi členmi športového zväzu. 

O využívaní televíznych a rozhlasových práv pri športových súťažiach, ktoré neorganizuje alebo nevypisuje športový zväz, bude rozhodovať organizátor tejto súťaže. V prípade, že organizátorom takejto súťaže bude medzinárodný športový zväz, tak predmetné práva budú patriť do jeho právomoci. Komora pre šport bude môcť navrhnúť Rade pre vysielanie a retransmisiu ktoré významné športové súťaže môže prednostne vysielať verejnoprávna televízia alebo televízia, ktorej signál pokrýva aspoň 90 % územia Slovenska, vzhľadom na zabezpečenie záujmu obyvateľstva o tieto prenosy. 

V súvislosti s propagáciou športu by mal zákon priamo alebo cestou novely Občianskeho zákonníka alebo Obchodného zákonníka reagovať na stále rozšírenejšie tzv. imaginačné zmluvy, ktorých obsahom je využívanie mena športového klubu, jeho emblému, mien a podobizní jeho slávnych športovcov, či iných duchovných hodnôt súvisiacich s jeho športovou činnosťou na ozdobných predmetoch, odevoch, suveníroch, reklamných tabuliach a inde, ktoré využíva určitý subjekt na podporu svojej marketingovej činnosti s cieľom ovplyvniť rozhodnutia spotrebiteľov. Zákon by mal tiež podmieniť použitie mena a podobizne športovca jeho predchádzajúcim písomným súhlasom. Osobitne by sa malo upraviť používanie olympijských symbolov, ku ktorým bude mať výlučné právo Slovenský olympijský výbor (obdobne to bude platiť aj v prípade Slovenského paralympijského výboru) a tiež aj používanie štátnych symbolov. Používanie štátnych symbolov bude zákon spájať so štátnou športovou reprezentáciou. Príjmy za rozhlasové a televízne prenosy zo súťaží s účasťou reprezentácie Slovenska by mali byť v zmysle zákona použité iba na prípravu štátnej športovej reprezentácie.

Samostatnou otázkou bude právna úprava štátnej športovej propagácie zdraviu škodlivých výrobkov pri športových súťažiach.

3.7.	Športová reprezentácia Slovenskej republiky

Za prípravu a za vystupovanie štátnej športovej reprezentácie by mali v zmysle zákona zodpovedať športové zväzy. Slovenský olympijský výbor a Slovenský paralympijský výbor by mali za vystupovanie športovej reprezentácie Slovenskej republiky zodpovedať vo vzťahu k účasti na olympijských hrách a na paralympijských hrách. V kompetencii týchto orgánov bude aj výber štátnych športových reprezentantov, keď zákon ustanoví, že jediným kritériom pre účasť v štátnej športovej reprezentácii budú dosiahnuté výsledky.

Zákon o športe bude ďalej okrem definície  športovej reprezentácie Slovenskej republiky  obsahovať aj 
-	právny status športového reprezentanta Slovenskej republiky a reprezentačného trénera,
-	vytváranie podmienok pre jeho prípravu a účasť na medzinárodných športových súťažiach.

Obsahom právneho statusu športového reprezentanta Slovenskej republiky by mali byť ustanovenia, rešpektujúce skutočnosť, že nikoho nemožno nútiť reprezentovať svoj štát, no zároveň budú motivujúce pre utváranie kladného vzťahu športovcov k  športovej reprezentácii Slovenskej republiky. Obsahom tejto motivácie budú úľavy vo výkone služby v ozbrojených zložkách, možnosť osobitných učebných a študijných plánov pre žiakov a študentov, možnosť získania osobitného štipendia, zvýšená lekárska starostlivosť a dôchodkové zvýhodnenia. Zisk zlatej medaily na olympijských hrách alebo na paralympijských hrách v rámci štátnej športovej reprezentácie Slovenska bude zakladať právo na osobitný dôchodok po dovŕšení päťdesiateho roku veku športovca. Výška osobitného dôchodku bude zodpovedať dvojnásobku aktuálnej minimálnej mzdy.

V záujme zabezpečenia účasti na príprave a vystúpení športovca v štátnej športovej reprezentácii bude túto zákon považovať za úkon vo všeobecnom záujme, ktorý umožní uvoľnenie športovca – zamestnanca jeho zamestnávateľom bez náhrady . Z platnej právnej úpravy zákon prevezme povinnosť uvoľniť štátneho športového reprezentanta z výkonu služby v ozbrojených silách a zavedie sa možnosť civilnej služby pre športových reprezentantov Slovenskej republiky.

4.	Štatút profesionálneho športovca a
povinnosti športovca

Dôležitou súčasťou nového zákona o športe bude osobitná právna úprava postavenia profesionálneho športovca. Predmetnú osobitnú zákonnú úpravu expressis verbis vyžaduje Zákonník práce, ktorý tým zohľadňuje nereálnosť aplikácie niektorých svojich ustanovení na profesionálnych športovcov vzhľadom na osobitný charakter športu. Zákonná právna úprava bude vychádzať z komunitárneho práva (najmä rozhodnutí Súdneho dvora Európskych spoločenstiev) a požiadaviek praxe. Súčasná neexistencia osobitnej zákonnej úpravy vyvoláva v praxi problémy, ktoré sú väčšinou riešené tak, že právna úprava postavenia profesionálneho športovca sa v rozpore s komunitárnym právom presúva z pracovnoprávnej oblasti do občianskoprávnej oblasti bez jasnejších všeobecných pravidiel.

Zákon o športe bude za kľúčový inštitút právneho statusu profesionálneho športovca považovať športovú zmluvu, ktorá bude založená na tom, že:
-	musí byť použiteľná pre všetky športové odvetvia,
-	jej prioritným cieľom nie je ochrana jednej zo zmluvných strán, ale nastavenie parametrov garantujúcich určité právne štandardy v oblasti zmluvných vzťahov v športe,
-	v súlade s modernou legislatívou by nemala byť založená na prílišnej kazuistike, ale na všeobecnejších princípoch,
-	práva a povinnosti športovcov verejnoprávneho charakteru budú určené zákonom v osobitnej zákonnej časti a nemali by byť riešené v rámci športovej zmluvy,
-	mala by byť základom pre výkon činnosti profesionálneho športovca vykonavajúceho športovú činnosť v rámci tzv. závislej činnosti aj mimo rámca závislej činnosti.

Východiskom športovej zmluvy budú kogentné ustanovenia, ktoré pod hrozbou neplatnosti celej zmluvy nemôžu obísť ani zmluvné strany. K nim zákon  športe zaradí:
-	písomnú formu zmluvy,
-	pojmové znaky zmluvy, a to predmet činnosti  s druhovou špecifikáciou podľa športového odvetvia, určením miesta výkonu športovej činnosti, dňom začatia (prípadne dňom vykonania pri jednorázových športových aktivitách) činnosti a odmenou za ňu, vrátane jej splatnosti a spôsobu vyplácania,
-	dobu trvania zmluvy, ktorá bude určitá s maximálnou dĺžkou piatich rokov, pričom zmluvné strany si budú môcť v nej dohodnúť aj tzv. opčné klauzuly, t. j. ustanovenia obsahujúce podmienky, za ktorých môže po skončení platnosti zmluvy jedna strana požadovať predĺženie platnosti zmluvy, prípadne určenie podmienky, pri ktorej druhá strana musí alebo nemusí reflektovať na uplatnenie opčného práva, 
-	výlučnosť športovej zmluvy, ktorá určí, že po dobu trvania športovej zmluvy pre dané športové odvetvie môže mať športovec uzatvorenú iba jednu športovú zmluvu (tým nebude vylúčené, aby napríklad športovec atlét mal uzatvorených viac zmlúv na účasť pri rôznych závodoch v rôznych časových termínoch),
-	vek športovca spôsobilého na uzatvorenie športovej zmluvy, ktorý by mal byť 18 rokov  a pred dovŕšením tohto veku bude možné uzatvoriť športovú zmluvu so zákonnými zástupcami športovca, platnú a účinnú len do dňa dovŕšenia 18. roku veku športovca.

Zákon o športe generálnou klauzulou vylúči z uplatniteľnosti všetky ustanovenia Zákonníka práce, pri ktorých to vyžaduje povaha veci a enumeratívne by sa uviedli priamo do Zákona o športe nasledovné pracovnoprávne inštitúty, obsiahnuté v Zákonníku práce:
-	spôsoby rozviazania pracovného pomeru a nároky vyplývajúce z neplatného rozviazania pracovného pomeru, vrátane odstupného a odchodného, ktoré by mali byť obligatórnou  súčasťou športovej zmluvy,
-	ustanovenia o dočasnom pridelení a prevedení na inú prácu,
-	ustanovania o výkone inej zárobkovej činnosti, vzhľadom na inštitút výlučnosti športovej zmluvy na dané športové odvetvie,
-	ustanovenia o práci v dňoch pracovného voľna, pretože charakter športovej činnosti naopak predpokladá organizovanie športových súťaží v týchto dňoch,
-	ustanovenia o pracovnej pohotovosti a ich zákaze a práci nadčas, prípadne nočnej práci, pričom náhrady za nadčasovú alebo nočnú prácu by mali byť súčasťou odmeny ako obligatórnej súčasti športovej zmluvy,
-	ustanovenia o dovolenke, ktoré budú súčasťou dohodnutých podmienok v športovej zmluve a zákon o športe určí minimálny rozsah dovolenky v dĺžke troch týždňov,
-	ustanovenia o mzde, ktoré budú nahradené obligatórnymi zmluvnými ustanoveniami v športovej zmluve,
-	inštitút pracovnej cesty, pretože profesionálny šport vychádza z pružného miesta výkonu športovej činnosti ako jedného zo základných znakov športových súťaží,
-	ustanovenia o dohodách konaných mimo pracovného pomeru a o brigádnických prácach študentov,
-	ustanovenia o normovaní práce a stravovaní profesionálnych športovcov, pričom otázka stravy môže byť súčasťou športovej zmluvy.

Navrhovaná generálna klauzula vo vzťahu k Zákonníku práce je použiteľná aj v prípadoch novelizácií Zákonníka práce, pri ktorých by sa v rámci súbežnej novely zákona o športe nemuseli doplňovať do taxatívneho výpočtu prípadné nové ustanovenia neaplikavateľné na športovú činnosť.

Osobitne sa v zákone o športe upravia otázky zodpovednosti za škodu spôsobenú športovcom a športovcovi pri výkone športovej činnosti. Obligatórnou súčasťou športovej zmluvy bude aj povinné zmluvné poistenie.

Profesionálny športovec bude môcť vykonávať športovú činnosť na základe športovej zmluvy, ktorá bude zakladať jeho zamestnanecký pomer, čo je nutné najmä pri kolektívnych športoch, ale aj mimo rámca tzv. závislej činnosti. Pri právnej úprave výkonu športovej činnosti profesionálneho športovca mimo rámec závislej činnosti bude zákon o športe vychádzať z komunitárneho práva, ktoré považuje výkon športovej činnosti mimo rámca závislej činnosti za poskytovanie služieb. Z tohoto dôvodu bude potrebné zásadne korigovať doterajšiu prax, ktorá skôr z pragmatických dôvodov (najmä z hľadiska daňového "zakotvenia" profesionálnych športovcov) výkon športovej činnosti profesionálneho športovca zaraďovala buď do právneho statusu živnostníka alebo osoby, vykonávajúcej nezávislé povolanie. Pritom ani jeden právny status nezohľadňuje osobitosti výkonu športovej činnosti profesionálneho športovca, ktorá v zásade vylučuje jeho postavenie ako živnostníka alebo ako osoby, vykonávajúcej nezávislé povolanie. Preto v duchu komunitárneho práva zákon o športe bude profesionálneho športovca vykonávajúceho športovú činnosť mimo rámca závislej činnosti považovať za osobu vykonávajúcu poskytovanie služieb a z hľadiska súvisiacich predpisov (najmä daňových, sociálnych a nemocenských) bude expressis verbis uvedená ako samostatný druh zárobkovej činnosti vykonávanej profesionálnym športovcom. Za profesionálneho športovca bude považovaný ten športovec, ktorý bude mať uzatvorenú športovú zmluvu a bude vlastniť preukaz športovca.

Dôležitou úlohou zákona o športe bude aj vyriešenie právneho režimu zmlúv uzatvorených pred účinnosťou zákona o športe. Väčšina zmlúv profesionálnych športovcov nemá totiž charakter pracovných zmlúv, a to aj napriek tomu, že nový Zákonník práce profesionálneho športovca zaradil výslovne do svojho režimu, pretože až do prijatia zákona o športe neexistuje osobitná právna úprava, ktorá by aplikáciu Zákonníka práce vylúčila. Preto zákon o športe zakotví určité časové obdobie (jedného roka odo dňa nadobudnutia účinnosti zákona o športe), v ktorom bude daná možnosť zmluvným stranám, aby prispôsobili existujúce zmluvy (väčšinou ide o zmluvy uzatvárané na základe § 51 Občianskeho zákonníka) novej právnej úprave. Po uplynutí tejto doby by potom ex lege zanikli všetky zmluvy odporujúce zákonu o športe.

Zákon o športe okrem súkromnoprávneho rozmeru štatútu profesionálneho športovca má aj verejnoprávny rozmer, ktorý má vnútorný a vonkajší obsah.

Vonkajšie verejnoprávne požiadavky predstavujú presah štatútu profesionálneho športovca do verejnoprávnych odvetví - práva sociálneho zabezpečenia, finančného (najmä daňového) práva, nemocenského a dôchodkového poistenia vrátane noviel príslušných zákonov. Nebolo by vhodné a ani potrebné prijímať v tomto smere osobitnú právnu úpravu vzťahujúcu sa výslovne iba na športovcov. Nie je dôvod uvažovať o výhodnejších podmienkach pre priznávanie dôchodkov (s jedinou výnimkou pre olympijského alebo paralympijského víťaza) alebo nižšej daňovej záťaži. Preto bude profesionálny športovec vykonávajúci športovú činnosť ako zamestnanec takto automaticky zaradený aj do týchto verejnoprávnych predpisov. Osobitný prístup si však vyžiada zaradenie profesionálnych športovcov ako poskytovateľov služieb s tzv. nepomenovaným právnym statusom (nepôjde ani o živnostníkov a ani o slobodné povolanie). Preto legislatívno-technicky budú musieť tieto verejnoprávne predpisy formálne túto kategóriu osôb výslovne upravovať, avšak nie z hľadiska ich zvýhodnenia ale len a výlučne z hľadiska ich právneho zaradenia do príslušnej právnej úpravy.

Vnútorné verejnoprávne požiadavky sa budú vzťahovať nielen na profesionálnych športovcov, ale aj na amatérskych športovcov a ich cieľom bude:
-	zabezpečenie znalosti športových pravidiel športového odvetvia športovcami, ktorí v tomto športovom odvetví budú zapojení do športových súťaží, pričom plnú kompetenciu budú mať v tomto smere športové zväzy a formálne bude zabezpečená prepojením "kvalifikácie" športovca na získanie preukazu športovca,
-	zákonné vymedzenie základných povinností športovca.

Zákon o športe medzi ne zaradí povinnosť:
-	dodržiavať zásadu fair-play,
-	dodržiavať pravidlá daného športového odvetvia,
-	zachovávať úctu a rešpekt voči súperovi,
-	predchádzať vzniku úrazov,
-	neaplikovať zakázané dopingové látky a podriadiť sa kontrole dodržiavania zákazu dopingu (dopingovej kontrole), aspoň raz ročne sa zúčastniť na preventívnej lekárskej prehliadke u športového lekára v súlade s osobitným predpisom.