Author: ZorvanovaZ
Last saved by: agenda0

Príloha č.  5
				     						
Informácia 
o stave súdnych sporov týkajúcich sa vojenského obvodu Javorina k 31. marcu 2002

1. Mesto Levoča c/a Slovenská republika – Ministerstvo obrany Slovenskej republiky o určenie vlastníckeho práva k pozemkom bývalého Levočského starousadlého meštianstva (spis VÚPZ – OPZ – 1607/96-1/V).

Mesto Levoča podalo žalobu o určenie vlastníckeho práva k pozemkom (1 908 ha) na Okresný súd v Spišskej Novej Vsi v roku 1996 (vedené pod spisovou značkou 9C 403/96).
Súd rozsudkom z 30. mája 1997 priznal vlastnícke práva mestu Levoča. Na základe odvolania Ministerstva obrany Slovenskej republiky odvolací Krajský súd v Košiciach rozhodnutie prvostupňového súdu potvrdil rozsudkom z 18. decembra 1997. Rozhodnutie súdu nadobudlo právoplatnosť 24. apríla 1998.
Na základe dovolania Slovenskej republiky – Ministerstva obrany Slovenskej republiky z 18. decembra 1997 vo veci rozhodoval Najvyšší súd Slovenskej republiky, ktorý rozsudkom z 26. mája 1999 všetky predchádzajúce rozhodnutia súdov zrušil a vec vrátil prvostupňovému súdu.
Okresný súd v Spišskej Novej Vsi rozsudkom č. k. 1C 930/99 z 1. decembra 2000 v uvedenej veci po predchádzajúcom rozhodnutí Najvyššieho súdu Slovenskej republiky o zrušení všetkých predtým vydaných súdnych rozhodnutí súdov prvostupňového a odvolacieho, rozhodol opätovne tak, že za vlastníka sporných pozemkov pôvodne zapísaných v  pozemnoknižnej vložke č. 681 k. ú. Levoča na Levočské starousadlé meštianstvo, určil žalobcu – mesto Levoča. Žalovanému zároveň priznal náhradu trov konania vrátane trov zastupovania v sume 6 621 410, -Sk.
Súd svoje rozhodnutie v podstate odôvodnil tým, že nebola preukázaná existencia Levočského starousadlého meštianstva ako subjektu s právnou subjektivitou, a  teda zápis vlastníckeho práva na tento subjekt, ktorý sa realizoval v rokoch 1855 až 1858 bol omylom.
Voči cit. rozsudku bolo 19. decembra 2000 podané odvolanie, ktoré bolo odôvodnené nedostatočne zisteným skutkovým a právnym stavom veci, ako aj tým, že súd vo veci rozhodoval takmer výlučne na základe dôkazov predkladaných historikmi, bez ohľadu na základnú právnu skutočnosť, ktorou je zápis vlastníctva vo verejnej listine na iný subjekt ako mesto Levoča.
	Dňa 7. marca 2002 bolo na Krajskom súde v Košiciach súdne  pojednávanie vo veci odvolania žalovaného a aj žalobcu voči rozsudku Okresného súdu v Spišskej Novej Vsi č. k. 1C 930/99 – 276 z 1. decembra 2000, ktorým bol za vlastníka sporných nehnuteľností, pozemkov bývalého Levočského starousadlého meštianstva určený žalobca, teda mesto Levoča.
	Odvolací súd oboznámil účastníkov konania s novými dôkaznými materiálmi, ktoré si zadovážil sám odvolací súd (odborný posudok prof. JUDr. Štefanoviča, DrSc.) a ktoré predložil žalobca. Z ich obsahu vyplývalo, že vlastníkom sporných pozemkov bolo od 13. storočia mesto Levoča, jeho vlastníctvo zostalo zachované, napriek tomu, že najneskôr od roku 1858 bolo v pozemkovej knihe ako vlastník zapísané Levočské starousadlé meštianstvo až do 1. januára 1950, kedy vlastníctvo podľa zákona č. 279/1949 prešlo na štát.
	Dňa 12. marca 2002 Krajský súd v Košiciach potvrdil citované rozhodnutie Okresného súdu v Spišskej Novej Vsi. Čo sa týka trov konania, tu odvolací súd rozsudok súdu prvého stupňa zmenil a žalobcovi priznal náhradu trov konania v sume 7 900 000 Sk. Súd vo výroku svojho potvrdzujúceho rozsudku vyslovil prípustnosť dovolania. Rozsudok nadobudne právoplatnosť dňom doručenia obom účastníkom konania. 

2. Mesto Levoča a Lesy mesta Levoča, spol. s r.o., c/a Slovenská republika – Ministerstvo obrany Slovenskej republiky o nariadenie predbežného opatrenia (spis č. VÚPZ – OPZ – 1299/99-1/V   z 29. októbra 1999).

Okresný súd v Kežmarku uznesením č. k. Nc 515/99-52 zo  4. februára 2000 v uvedenej veci vyhovel žalobnému návrhu a voči žalovaným nariadil predbežné opatrenie spočívajúce v zákaze zasahovať do vlastníckych práv Slovenskej republiky – Ministerstva obrany Slovenskej republiky k pozemkom v pôvodnom k. ú. Levoča (pozemky Levočského starousadlého meštianstva nachádzajúce sa vo vojenskom obvode).

Žalovaní sa voči cit. uzneseniu odvolali a Krajský súd v Prešove  ako odvolací súd údajne už v júli 2000 odvolaním napadnuté uznesenie  zrušil a vec vrátil súdu prvého stupňa na ďalšie konanie. Rozhodnutie odvolacieho súdu však Ministerstvu obrany Slovenskej republiky zatiaľ nebolo doručené, nemohlo teda nadobudnúť právoplatnosť, v dôsledku čoho sú mesto Levoča a Lesy  mesta Levoča, spol. s  r. o., povinné nariadenie predbežného opatrenia zo  4. februára 2000 rešpektovať.

3. JUDr. Štefan Kamenický c/a Slovenská republika – Ministerstvo obrany Slovenskej republiky o vydanie bezdôvodného obohatenia v sume 2 978 910,- Sk (spis č. VÚPZ – OPZ – 1571/00-1/I  z 18. decembra 2000).

Žaloba o vydanie bezdôvodného obohatenia získaného plnením z právneho dôvodu, ktorý odpadol. Žalovaným je právny zástupca mesta Levoča v spore o určenie vlastníckeho práva JUDr. Kamenický. Bezdôvodné obohatenie v uvedenej sume žalovaný získal tým, že nevydal súdom prisúdené trovy konania vrátane trov právneho zastúpenia po tom, čo pôvodné súdne rozhodnutie, na základe ktorého uvedenú sumu prijal, zrušil Najvyšší súd Slovenskej republiky. Okresný súd v Poprade vo veci zatiaľ nerozhodol. 

4. Urbárska spoločnosť obce Jakubany, pozemkové spoločenstvo c/a Slovenská republika – Ministerstvo obrany Slovenskej republiky o neplatnosť dohody (spis    č. VÚPZ – OPZ – 1867/97-1/   z 29. januára 1997).
		
I keď sa žalobca v uvedenej veci domáha rozhodnutia o neplatnosti právneho úkonu – dohody z roku 1955, ktorou bola určená (dohodnutá) výška náhrady za zoštátnené nehnuteľnosti, konečným cieľom žalobcu je dosiahnuť určenie neplatnosti právneho aktu zoštátnenia pozemkov v pôvodnom k.ú. Jakubany, ktoré sú v súčasnosti  organickou súčasťou vojenského obvodu.
Napriek tomu, že vo veci už bolo 9 súdnych pojednávaní, súd zatiaľ nerozhodol meritórne vo veci, zatiaľ ani jednoznačne neurčil, či sú splnené podmienky konania, najmä či žalobca preukázal naliehavosť právneho záujmu v uvedenej veci. Práve na tomto fakte zatiaľ stojí obrana žalovaného, ktorý v dôsledku nepreukázania naliehavosti právneho záujmu zo strany žalobcu na každom pojednávaní žiada konanie zastaviť.
	Rozhodnutím súdu z 25. apríla 2001 bola žaloba Urbárskej spoločnosti obce Jakubany zamietnutá. 

5. Urbárska spoločnosť obce Jakubany, pozemkové spoločenstvo c/a Slovenská republikaMinisterstvo obrany Slovenskej republiky o nariadenie predbežného opatrenia  (spis č. VÚPZ – OPZ – 380/00-1/I).

Návrh predbežného opatrenia voči urbárskej spoločnosti spočíva v zdržaní sa zásahov do vlastníckych práv Slovenskej republiky – Ministerstva obrany Slovenskej republiky, najmä bez povolenia nevstupovať na územie vojenského obvodu.
Okresný súd v Kežmarku konanie v uvedenej veci uznesením Nc 503/00-60 z  1. júna 2000 zastavil. Súd svoje rozhodnutie odôvodnil tým, že konaniu bráni už začaté konanie v tej istej právnej veci ako aj neurčitosťou návrhu. 
Voči cit. uzneseniu bolo podané odvolanie 16. júna 2000, o ktorom odvolací súd zatiaľ nerozhodol.
6.  Urbárska spoločnosť obce Jakubany, pozemkové spoločenstvo c/a Slovenská republika - Armáda Slovenskej republiky  o náhradu škody (spis č. VÚPZ – OPZ – 934/94-1/V).

V predmetnej právnej veci Okresný súd v Poprade rozsudkom 11C 653/94-162              z 8. marca 2000 rozhodol tak, že žalobu na náhradu škody v celkovej sume 57 026,- Sk zamietol.
Súd svoje rozhodnutie odôvodnil tým, že v konaní nebolo preukázané porušenie právnej povinnosti žalovaným, ani to, že by zavineným konaním žalovaného došlo k vzniku škody žalobcovi. Naopak, podľa názoru súdu, žalobca konal v rozpore s ustanovením  § 415 Občianskeho zákonníka, pretože riadne a včas neupovedomil žalovaného o konaní ostrých strelieb vo vojenskom obvode.
Voči citovanému rozsudku bolo 15. mája 2000 podané odvolanie. Odvolací Krajský súd v Prešove v predmetnej veci rozhodol 14. marca 2002 tak, že čo sa týka náhrady škody v sume   27 828, 50 Sk (škoda vzniknutá 3. júna 1994), potvrdil rozsudok súdu prvého stupňa.
	Vo zvyšnej časti, t. j. čo sa týka náhrady škody v sume 29 1970, 70 Sk (škoda vzniknutá 8. júna 1994) zamietavý rozsudok súdu prvého stupňa zmenil tak, že žalovaného zaviazal zaplatiť žalobcovi uvedenú sumu spolu s 3 % úrokom z omeškania od 1. júla 1994 do          30. apríla 1995 a 22 % úrokom z omeškania od 1. mája 1995 do zaplatenia. Odvolací súd trovy konania nepriznal žiadnemu z účastníkov konania.
Rozhodnutie odvolacieho súdu je konečné, nie je možné ho napadnúť riadnym opravným prostriedkom. Rozsudok nadobudne právoplatnosť doručením písomného vyhotovenia rozsudku účastníkom konania.